Anpassning innebär att förändras för att öka chansen att överleva
i en viss miljö.
Djur är så mycket bättre på det än vi människor.
Jag fattar inte.
Varför blev du avstängd och inte jag? Kanske för att du organiserade det?
Ja, kanske.
Vad?
Jag tänker bara på hur hon inte kommer att bli förvånad.
Vem?
Min mamma.
I andra klass hade jag en cool leksaksbil.
Det var en Camaro.
En rast tog en kille vid namn James den, och han gav inte tillbaka den.
Mördade du honom?
-Jag knuffade honom. -Duktig tjej.
Jag skickades till rektorn, och de ringde min mamma.
Jag trodde att jag skulle hamna i trubbel.
Vet du vad hon gjorde?
Hon skrattade.
Hon förväntar sig att jag blir utsparkad…
…och här är jag.
Du blev inte utsparkad.
Du tar en obligatorisk paus
från ditt utmattande arbete som rättvisans förkämpe.
Jag är bara rädd att jag kommer att missa allt.
Lektioner, friidrott,
allt det galna du gör.
Oroa dig inte. Elsa gav mig utegångsförbud.
Jag får fortfarande springa, gå till skolan och träna,
så det är i princip meningslöst. Men ändå, hur vågar hon?
Lova att inte ha kul utan mig.
Det går inte.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Okej, låtsas att jag är Lillkillen.
Till att börja med ska en av er köra mig
till JFK flygplats i New York,
varifrån jag ska flyga, med ett kort stopp i Buenos Aires,
till Ushuaia i Argentina.
-Wow, Argentina, det är coolt. -Coolare än du tror.
Det är världens sydligaste stad.
Dess smeknamn är "Världens ände".
En annan intressant sak: på 1940-talet
tog kanadensare dit bävrar för att sälja päls, vilket misslyckades,
men nu är staden invaderad av bävrar.
Jag bestrider användningen av ordet "intressant".
-Måste jag vara här? -Ja.
Det kan hända att jag inte går att nå,
så ni måste känna till min resplan om jag sjunker eller fryser ihjäl.
Va?
Från Ushuaia är det en tvådagarsresa på 100 mil
över Drakes sund genom farliga farvatten till Antarktiska halvön.
Jag stiger i land i Paradise Harbor och tränar på Brown Station
innan jag åker till fältlägret vid Brunt shelfis.
I början är jag självklart mycket i Union Glacier Camp.
Självklart.
Sen kommer jag till Halley Research Station,
en kilometer från en kejsarpingvinkoloni.
Där börjar mitt arbete på riktigt.
-Så du vet vad ditt projekt är? -Ja.
Mitt förslag fokuserar på denna koloni.
Kejsarpingvinerna i Antarktis är hotade på grund av klimatförändringar.
Jag ska dokumentera kolonin med min konst för att fånga deras essens.
Om 80 år kanske de inte existerar.
Det låter som länge, men det är det inte.
Jag är död, men bara knappt. Ni två är döda sen länge.
Vad coolt. Det får mig att vilja åka till Antarktis.
Tack. Jag har fortfarande mycket att göra.
Jag måste läsa alla mina biografier om polarforskare.
Som min besättning måste ni hjälpa mig träna.
Inte jag.
Pappa, du var så bra med tältet. Du tar överlevnadsteknik.
Du måste lära mig att överleva i naturen.
Tack! Jag ska göra mitt bästa.
Casey, jag kommer att ha tung packning, så jag måste komma i form.
-Jag ska springa med dig. -Skitkul.
Och mamma, mattillgången är begränsad i Antarktis,
så jag måste utveckla mitt smaksinne.
Här är några recept. Laga dem till veckans familjemiddag.
Vad är pemmikan?
En blandning av fisk och annat kött.
Och vad är hoosh?
Det är en antarktisk gryta gjord av kött och snö.
Köttet är traditionellt pingvin eller säl, men använd inte det.
Okej.
Vet alla sina jobb?
Vad är min roll?
Elsa är kock, Doug är överlevnadskillen,
Casey är spelevinken. Jag då? Jag vill vara med.
Jag vet inte, men jag har annat att tänka på.
Titta vad jag måste göra för min ansökan. Fråga nio.
"Är du i god hälsa? Vänligen bifoga en läkarrapport." Och?
Jag måste gå på hälsokontroll.
Jag hatar dem.
Närmare bestämt hatar jag att lämna blodprov.
Ännu närmare bestämt är jag rädd
sen jag fick veta att en luftbubbla kan döda en.
Som verksam inom sjukvården kan jag säga att luftbubblan är sällsynt.
Jag föredrar omöjlig.
Vänta. Det här är min roll.
Jag ska vara din medicinska rådgivare. Alla stora upptäcktsresande har en.
Jag bokar tid åt dig och följer med.
-Jag behöver en kontroll ändå. -Det kan hjälpa att ha dig där.
Klart det. Jag är jättekul hos doktorn.
Jag har hela 14 kateterskämt som är askul.
Jag gillar det ändå inte.
Men blir det inte skönt att bocka av det?
Det blir det.
Ni vet det säkert redan,
men fisken i Antarktis är evolutionära underverk.
Över 90 procent har utvecklat ett frostskyddsprotein i blodet
som hindrar dem från att frysa ihjäl.
Det kallar jag att anpassa sig.
Så jag körde bara över den med bilen.
Vad skulle jag annars göra?
Hemskt.
Inte för att byta ämne…
Nej, snälla, byt ämne.
Nå, Sam…
Sam har haft ambitiösa planer på sistone,
och det har fått mig att tänka på drömmar.
En ung persons drömmar.
Vi har väl alla varit så optimistiska?
Så vi vet vad som händer. De dör.
Drömmar dör.
De blir krossade av verkligheten.
Det är därför de kallas "drömmar" och inte "det som faktiskt hände".
Ingen får det vi vill ha. Vi blir besvikna. Och det är okej.
Det är verkligheten.
Vi kanske borde återgå till Kathys hemska historia.
Enligt lag får jag inte berätta resten.
Det är som hur alla säger att de vill bli idrottare, rockstjärna
eller president när de blir stora,
inte nån byråkrat på ett själlöst företag.
Inget illa menat, Kevin.
Drömmar är bara utgångspunkten.
De är en plats att falla från.
Vivian, du vet.
Du skulle gifta dig med din själsfrände, och han stal dina livsbesparingar. Så…
Jag bara…
Jag måste hitta ett sätt att kommunicera det till Sam.
Titta på dig utan din andra hälft. Så sorglig och patetisk.
Som när man hittar en ensam strumpa på gatan.
Tack.
Hur mår Izzie?
Dog hon av ensamhet än?
Det kan hända. Jag har inte hört av henne på tre minuter.
Jag säger till. Jag ska träffa henne idag.
-Jaså? -Ja. Hon bad mig ta hem läxorna.
Vi har fysikprov, och det är brutalt.
Frågade hon Hazel och inte dig?
Det låter inte lovande.
Håll käften.
Är Hazel din nya flickvän?
Jag var tvungen att be henne. Du har ju utegångsförbud.
Du besvarade inte min fråga. Det oroar mig.
Är det min hemtentamen?
Jag håller den gisslan tills du säger att jag är den enda.
Du inser väl att det är första gången jag ser ditt rum?
Jag älskar det. Det är typiskt dig.
Fin samling ungdomslitteratur.
Är det här en hemlig ask med gelébönor?
Vill du ha tre barn här som sliter itu asken?
Förlåt.
Kan jag få några gelébönor?
-Du är min enda. -Okej.
Jag suger på fysik.
Jag är hemma!
-Åh nej. -Är det din mamma?
-Får jag träffa din mamma? -Snälla, nej.
Vi är här!
Casey.
Titta på dig.
Vad kul att äntligen träffa dig.
-Hon här har hållit dig ifrån mig. -Hej, mrs Taylor.
-Sasha. -Okej.
Wow.
Du har en fantastisk energi.
Din aura är häpnadsväckande.
Du strålar.
Jag joggade hit, så jag är svettig.
Jag gillar dig. Du är reko. Jag märker det.
Får jag spå dig?
-Nix. -Visst.
-Jag förbereder det. -Okej.
Kom igen, det blir kul.
Inte enligt min erfarenhet.
-Ät en geléböna och var glad. -Jag vill inte ha.
Jösses, är vi inte för gulliga?
Du lär dig teckna med handskar på,
medan jag skriver tackbrev till stora kvinnor.
Vi förbättrar oss själva
medan vi fortfarande är nära nog för lite mys.
Du smetade ut min knölval.
-Är det en val? -Jag lär mig fortfarande.
Jag skrev precis klart mitt fjärde brev för den här månaden.
Ibland skickar jag dem till Washington DC,
och ibland går jag över vägen från Sal E. Sour Cream
och lämnar dem på stadshuset personligen.
Sam?
Vad är det för fel?
De hittade Niles Blanderman.
-Vem? -Niles Blanderman.
Han var en australisk polarforskare som försvann på 1950-talet.
Han hittades frusen under 2,5 meter is.
Hans lik var nästan perfekt bevarat.
Jösses. Händer det ofta?
Att folk fryser ihjäl, ja.
Att de hittas, nej.
Jag har läst om honom i mina böcker. Han var tydligen jättetuff.
När han fiskade använde han sina fingrar som bete
för att lättare kväva fångsten.
Hans smeknamn var "Fingerfiskaren".
Det var oturligt.
Anpassning sker när det inte finns nåt annat val.
När man förändras eller dör.
Vi människor dör oftast bara.
Det här är spännande. Jag har aldrig gjort tarot förut.
Säger jag det rätt? "Gjort tarot"?
Nej. Det rätta är: "Vi går till mitt rum istället."
Izzie tycker att det här är fånigt. Hon har alltid varit fantasilös.
Jag tror inte att du är en magisk älva som kan se in i framtiden,
så om det är fantasilöst, är jag väl det.
Lägg dem i en packe.
Oj! Jag visste det!
Izzie, du har tur som är under hennes valv.
Vadå? Vad säger de? De är vackra.
Jag har mycket läxor att göra, så…
-Snälla. -Det här är vad jag ser.
Äventyr, hopp, positivitet.
Du kommer aldrig vara ensam.
Du har en tyst kraft som andra vill följa.
Det kanske inte slutar som du trodde,
men din väg är full av ljus och tur.
Och det här, min kära, är du.
Varför har jag aldrig gjort det här förr? Jag visste inte att det var komplimanger.
-Okej, din tur. -Nej.
Kom igen.
Okej då.
Oj då.
Oj. De ser annorlunda ut än mina.
Blev den stackars buffeln knivhuggen i ögat?
Titta vilket mörker.
Det förklarar attraktionen.
Ljuset och mörkret.
Jag är klar.
Hennes kort är alltid så här.
Jag började spå henne när hon var sju år,
och det var så mycket ilska och bitterhet redan då.
Varför skulle en sjuåring vara bitter?
Kanske för att hon är upptagen med att mata sin syster
-medan mamma sover ruset av sig. -Izzie.
Jag har haft mina svåra tider,
men jag gjorde mitt bästa.
Nej, det gjorde du inte. Jag är klar här.
Jag ska ge dig salvia innan du går.
Mycket intensiv energi här inne.
Okej.
Jag blir vansinnig.
Det är inget uttryck.
Hon får min hjärna att gå sönder och sen blir jag galen.
Jag fattar.
Men det är bara tarot.
Du fattar inte,
för du är ett rådjur i skogen, och jag är en bison med svärd i ögonen.
Jag är inte på humör att umgås.
Du kanske borde gå.
Jag kan sitta här tyst.
-Jag kan vara ett tyst rådjur i skogen. -Nej, Casey.
Snälla, gå.
Kom igen.
Ta inte ut ilskan på mig.
Jag tror att jag också är arg på dig.
Va? Varför det?
Jag sa ju att jag inte ville umgås med mamma.
Jag ville träffa henne.
Det gjorde du, och givetvis älskar hon dig.
Vad ska det betyda?
Det är precis som hur bara jag blev avstängd.
Du har ett välsignat liv.
Det brukar vara skit samma, men just nu är det svårt att hantera.
Det var därför jag bad Hazel om tentan.
-Va? Det är inte ens… -Gå bara. Snälla.
Jag behöver vara i fred.
Kolla in det här. Titta vad som kom.
Den ser användbar ut.
Det är till Sams resa. Jag tar mitt jobb som överlevnadsman på allvar.
Det var en stor kniv.
Den här är toppen. Han kan göra så mycket med den.
Hugga is, dra åt en skruv…
Skära av foten?
Han klarar sig. Han är ansvarsfull.
Okej, visst, men…
…vi måste vara på samma sida om resan.
Okej.
Jag vet att du vill fånga dagen sen Chuck dog,
men han kan inte göra Antarktisgrejen. Det är för långt borta och farligt,
och som hans föräldrar har vi ett ansvar att vara ärliga.
Jag håller med.
Gör du? Du köpte ju den stora, läskiga kniven.
Om att vi måste vara på samma sida. Du måste vara det.
Jag älskar dig, men du måste börja tro på Sam.
Det är orättvist.
Du är så bra med honom.
Du är hjälpsam och beskyddande, men du tvivlar hela tiden på honom.
-Du måste tänka på det. -Doug.
Se hur hårt han har jobbat och tänkt igenom det.
Visst, det är mycket. Det är djärvt.
Men han tänker göra det, och vi kan hjälpa honom eller inte.
Men då kejsarpingvinkolonierna i Antarktis blir allt mer utrotningshotade,
blir frågan snarare:
kommer de att förändras?
Kan de förändras?
Varför anpassar vissa arter sig och andra inte?
Jag önskar att jag visste.
Tjena, polarn.
Vad gör du i tankebadkaret?
Visste du att Niles Blandermans lik inspekterades från topp till tå,
och det enda felet var en stukad vrist?
Det var allt som krävdes.
Hur länge har du läst om det här kadavret?
Jag vet inte. Timtal.
Okej, ge hit den.
Du måste gå och lägga dig. Vi har våra hälsokontroller imorgon.
-Förstått? -Förstått.
Förlåt att jag är sen, men kolla in: pingvinoperationskläder!
Din medicinska rådgivare klär sig lämpligt.
Snyggt.
Om du får en luftbubbla i ådrorna är du snygg när du är död.
Okej, du är fortfarande nervös.
Självklart. Jag förstår inte varför folk gör det här.
De gör det för att ta sig till Antarktis.
Okej, är vi redo?
Ja, det är vi.
Som verksam inom sjukvården måste jag säga
att din positivitet är smittsam.
Notera ordvitsen.
Nej!
Jag hämtar honom.
Kan du fatta det?
Han menar att jag är en stor glädjedödare som inte tror på folk. Jag!
Ja.
Det var det jag ville prata om.
Talet du höll.
"Döda drömmar, livet är ett utbränt skal av enslighet och negativitet."
-Det var inte det jag sa. -Folk blev ledsna.
Jag grät i bilen, och jag vet att jag inte var den enda.
Sheldon tar antidepressiva igen. Hur som helst.
Flera gruppmedlemmar har sagt
att de inte längre vill vara med om du är där, så…
Vi vill att du tar en paus.
Du…
Sparkar du ut mig ur gruppen?
Nej. Självklart inte.
Se det som ett sabbatsår.
De är rogivande.
Hej då, raring.
-Vad gör du här? -Det är familjemiddagskväll.
Okej. Du får stanna.
Gumman, jag har tänkt fråga dig.
Hur mår Izzie? Hur tar hon avstängningen?
-Jag vill inte prata om det. -Okej.
Sam, hur går förberedelserna?
Hemskt.
Jag kunde inte gå på hälsokontroll för jag var rädd för blodprovet.
Så fort jag såg nålen stack jag som en bäbis.
Det låter som att alla kan behöva lite mat i magen.
Ja.
Vad är detta?
Tacotillbehör. Det är tacokväll.
-Det är tacotisdag. -Var är pemmikanen och hooshen?
Vadå?
Pemmikanen och hooshen.
Åh… köttsoppan?
Och fiskblandningen.
Ja. Jag är ledsen, älskling, jag glömde.
Det har varit en lång dag.
Glömde du? Du hade ett jobb.
Jag gillar inte din ton.
Jag gillar inte din brist på hjälp inför mitt livs viktigaste resa.
Sam.
Nej, du sa att du skulle göra det.
Nu är jag ännu längre efter.
Nej, jag gick inte med på att göra fiskblandningen eller köttsoppan.
Du beordrade mig.
Du är så ohjälpsam.
Nu vet jag varför Amundsen väntade tills hans mor dog
innan han åkte till Antarktis.
Den sved.
-Ska vi gå efter honom? -Nej. Han är en skitstövel.
Det var en tung dag.
Ät.
Hördu!
Upp och hoppa.
Du skrek åt din mamma. Inte schyst.
Vem är du?
Vänta lite.
Niles Blanderman?
God kväll.
Jag trodde du var död.
Det är väl uppenbart.
Frusen som en isglass.
Ja.
Ja, Antarktis är brutalt.
Inte ens fantastiska jag klarade det.
Du? Det där stället kommer att sluka dig.
Men jag förbereder mig.
Vet du vem mer som var förberedd?
Kejsarpingvinerna.
Isen smälter ändå under dem.
De är fortfarande döende och det finns inget de kan göra,
precis som du.
-Det är inte sant. -Inte?
Varje gång man åker nånstans måste man vänja sig.
Man kan inte vänja sig vid polcirkeln.
Du är dödens.
Sälvete, vad jag fryser. Får jag hoppa in med dig?
MAMMA
Hallå?
Jag är utanför.
Varför det?
Vad är det här?
Det är pemmikan,
kälkkex.
Jag minns inte vad det är.
Och det där är hoosh.
Kom igen, smaka.
Jag lagade det.
Det är för sent. Jag behöver det inte längre.
Jag hade fel. Jag kan inte åka dit.
Jag kan inte ens gå på hälsokontroll.
Niles Blanderman har rätt. Jag är inte anpassningsbar.
Jag har med en till grej.
-Du glömde honom hemma hos oss. -Tack.
Minns du när du började rita honom?
Lillkillen?
Nej.
Det gör jag.
Det var efter att din pappa gick, när du var liten.
Det var hans smeknamn på dig.
Lillkillen.
Han var borta ett tag,
och du pratade inte om det, men du var upprörd.
Du var trotsig.
Jag kunde inte hjälpa dig. Men han kunde det.
Lillkillen?
Så fort han dök upp lugnade du dig.
Du skapade ett nytt sätt att uttrycka dig.
Du ritade honom i olika situationer,
och jag visste hur du mådde. Det hjälpte mig att hjälpa dig.
Det visste jag inte.
Vet du vad det var?
Det var anpassning.
Du hittade ett nytt sätt att kommunicera på.
-Jag antar det. -Ja.
Jag tror att den som är anpassningsbar nog
att skapa en seriefigur för att hantera att ens pappa lämnar
är anpassningsbar nog för att äta äcklig mat
och överleva Drakes sund
och ge blodprov.
-Tack. -Så lite så.
Så,
ska vi smaka?
Ska vi köpa pannkakor?
Ja, tack.
Det luktar värre än det ser ut.
Var det dig jag gav mitt prov till?
Min bror klottrade på det, men man kan läsa det ändå.
Förlåt.
Det känns som om jag alltid säger det.
Förlåt att jag alltid säger det till dig.
Det gör inget.
Jag pressade dig. Jag kanske inte borde ha gjort det.
Du är min flickvän.
Självklart ska du träffa min mamma.
Jag blir bara galen av att inte gå i skolan.
Det är svårt att göra nåt hemma. Jag kan inte fokusera.
Ja. Jag fattar.
Så,
du tycker att jag är en gunstling som alla måste gå på tå runt?
Jag vet att ditt liv inte är perfekt.
Jag vet att du inte är perfekt.
Det är bara det
att du har föräldrar som stöttar dig så mycket att du blir galen.
Det är motsatsen för mig.
Du har ett stödsystem.
Jag är ett stödsystem.
Jag kan vara ditt stödsystem.
Jag gör vad du behöver.
Kan du hjälpa mig bli bra på fysik?
För jag tror att jag kuggade tentan.
Jag tänkte mig nåt mer som…
Casey!
Titta på mig, jag stöttar!
Här.
Sam och jag åt pannkakor.
Jag har en muffins åt dig. Citron-vallmo. Inget stort.
Tack.
Och bli inte kaxig, men jag tror att du har rätt.
Jag har problem med ambitioner som jag tror hör ihop med min mamma.
Det har inget med Sam att göra, och…
Det sista jag vill göra är att underskatta honom.
Så du är med på Antarktis?
Jag…
Jag gjorde den äckliga maten.
Jag gör mitt bästa.
Det är allt man kan begära.
Det är viktigt att vara anpassningsbar.
Det kan betyda skillnaden mellan misslyckande och framgång.
Goda nyheter.
Niles Blandermans dödsorsak var visst matförgiftning.
De tror att han åt dålig hoosh.
Det skulle aldrig hända mig. Jag hatar hoosh.
Titta bara, du gör det bästa av kadavret.
Antarktis är farligt, så jag undrar om du vill vakta Edison medan jag är borta
och om jag förgås?
Menar du att jag är hans gudfar?
Exakt. Är det ett ja?
Ja! Nu har jag två roller! Sug på den, alla andra i Sams liv.
-Klar. -Din tur, Sammy.
Redo?
Jag är redo!
Undertexter: Borgir Ahlström