‫כשצוות חוקרים יוצא למשלחת,‬
‫הם לא עושים הכול בפעם אחת.‬
‫- טכטרופוליס,‬ ‫החנות נסגרת, חיסול! -‬
‫הם מקימים מחנה עם אספקה,‬
‫כך שתמיד יהיה להם מקום לחזור אליו.‬
‫כשאנחנו מתקרבים לסוף ואומרים שלום,‬
‫אלה הם רחשי ליבי.‬
‫"חיים רק פעם אחת, בני טכטרופוליס,‬
‫אז תחיו את החיים."‬
‫אבל אנחנו עדיין עובדים השבוע, נכון?‬
‫כן. קדימה לעבודה.‬
‫אז, מחנה טוב הוא חשוב מאוד.‬
‫תראה את המקום הזה. ריק כל כך.‬
‫זה מפחיד.‬
‫אני אוהב את זה. זה מרגיע.‬
‫סמי, חשבתי, מאחר שאתה נוסע לאנטארקטיקה,‬
‫והביצה שלי הולכת למקום שבו יהפכו אותה לקמע‬ ‫שאלבש סביב הצוואר לשארית חיי כמו בוס...‬
‫אני לא זוכר שהרופא אמר את זה.‬
‫זה השתמע מדבריו.‬
‫הנקודה היא שהרבה דברים מגיעים לקיצם.‬
‫עדיין לא התקבלתי לתוכנית אנטארקטיקה.‬
‫התקשרתי אליהם 11 פעמים כדי לבדוק,‬
‫ובפעם ה-11, הם אמרו לי‬ ‫שאלא אם יהיו הפתעות לא נעימות, אני בפנים,‬
‫אז אני מרגיש די טוב לגבי זה.‬
‫אז נותר רק דבר אחד לעשות. מסיבת פרידה.‬
‫נקרא לזה נשף האשך של זאהיד.‬
‫לא, גאלה לבלוטת המין.‬
‫לא.‬
‫הילולה לחבילה.‬
‫טוב. נמצא משהו מוצלח.‬
‫אפשר לארגן מסיבה. לא אכפת לי איך נקרא לה.‬
‫באמת? אתה בדרך כלל כל כך סולד ממסיבות.‬
‫לא הפעם. אני צריך לגרות את ההיפוקמפוס שלי.‬
‫זה נשמע גס.‬
‫ההיפוקמפוס שלי.‬
‫זה החלק במוח שעוסק בניווט,‬
‫בזיכרון ובוויסות רגשי.‬
‫כן, אני לא חושב ששלי עובד טוב במיוחד.‬ ‫אני לא מצליח לנווט או לזכור.‬
‫חוקרים גילו שאחרי שהות באנטארקטיקה,‬
‫ההיפוקמפוס של המדענים הגרמנים‬ ‫התכווץ בשבעה אחוזים.‬
‫היית מאמין?‬
‫באמת שלא.‬
‫חושבים שמכיוון שזה מקום שטוח ולבן כל כך,‬ ‫המוח שלהם לא היה מגורה מספיק.‬
‫אז מדענים ממליצים לחוקרים לנסות לבנות‬ ‫את ההיפוקמפוס שלהם‬
‫בעזרת פעילויות כמו אתגרי חשיבה,‬
‫תרגילי אירובי, והתערות חברתית.‬
‫במסיבה יהיו המון הזדמנויות‬
‫לגירוי ההיפוקמפוס.‬
‫מה שתגיד, אחי. אנחנו ננענע את העכוז.‬
‫מצטער.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫וואו.‬
‫את באמת עושה את זה. את עוזבת.‬
‫כן.‬
‫זה... זה לא בגללי, נכון?‬
‫לא.‬
‫את יודעת טוב יותר מכולם.‬ ‫אני לא רוצה להיות כאן. אף פעם לא רציתי.‬
‫אם את רוצה לדבר...‬
‫אני לא מוכנה...‬ ‫-אוקיי.‬
‫רציתי לשאול אותך,‬
‫קיבלתי הזמנה למסיבת הפרידה של אחיך,‬
‫ואני רוצה ללכת.‬
‫בשביל סאם.‬ ‫-כן.‬
‫זה מוזר?‬
‫כדאי שתדעי שזו גם מסיבה לאשך, אז...‬
‫כן.‬
‫ההזמנה הייתה ברורה מאוד.‬
‫זה לא מוזר.‬
‫תבואי.‬
‫בסדר.‬
‫אבא שלך יהיה שם?‬
‫כן, כנראה. למה?‬
‫מה עשית?‬
‫אמרת לאיזי שהיא לא טובה בשבילי?‬ ‫למה שתעשה דבר כזה?‬
‫לא. היא באה לכאן כדי לדבר איתי,‬
‫וזה פשוט נפלט לי.‬
‫ואני מצטער אם פגעתי ברגשותיה,‬
‫אבל מה שאמרתי, זאת האמת.‬
‫לא, זאת לא,‬
‫אבל זה לא משנה כי קיבלת מה שרצית. נפרדנו.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫קייס.‬ ‫-אל תדבר איתי!‬
‫קייסי.‬
‫מה?‬
‫אתה יודע שאני אוהבת אותך, אבל...‬
‫למה את חייבת התחיל ככה?‬
‫כשאת מתחילה ככה,‬ ‫אני תמיד יודע שמשהו רע מגיע. מה?‬
‫אתה שופט את איזי לחומרה.‬
‫אתה לא נותן לה הזדמנות.‬ ‫-בסדר, הבנתי.‬
‫כולם נגדי. אני מבין.‬
‫אבא, שריין את התאריך.‬
‫יש אירוע חובה להגדלת המוח בשבת בערב.‬
‫אני עובד בשבת, אבל אם זה חשוב,‬ ‫אולי אוכל להחליף את המשמרת שלי.‬
‫אנחנו נפרדים מהאשך של זאהיד.‬
‫אני אשאיר את המשמרת שלי.‬
‫חדשות טובות, אימא. יש לך הזדמנות לגאול‬ ‫את עצמך אחרי הפשלה עם הפמיקאן וההוש.‬
‫אני צריך שתעזרי לי לתכנן מסיבה.‬
‫אני לא חושבת שאני צריכה לגאול את עצמי.‬ ‫-את צריכה.‬
‫אבל חשבתי לקנות לך תיקים חדשים לנסיעה.‬
‫שלחו לך רשימת ציוד מהתוכנית?‬
‫אני צריכה לדעת מה עומד מולנו.‬
‫הם עדיין לא שלחו אותה.‬
‫טוב, אתקשר אליהם ואשאל.‬
‫בבקשה לא.‬
‫אני לא רוצה שהאנשים בתוכנית‬ ‫יחשבו שאני תינוק.‬
‫הם לא יחשבו שאתה תינוק.‬ ‫תינוקות לא נוסעים לאנטארקטיקה.‬
‫אפילו גברים בוגרים צריכים רשימת ציוד.‬
‫אבל האימהות שלהם לא.‬
‫טוב, אני פשוט אנחש.‬
‫אבל אתה תישא בתוצאות.‬
‫יופי.‬
‫אז, בואי נדבר על המסיבה.‬
‫הנושא הוא אשכים.‬
‫לא, אשך.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אדאג שדברים יהיו עגולים,‬ ‫אבל אשמור על עמימות.‬
‫זה נשמע טוב.‬
‫אבל זאהיד ביקש כדורי בשר שוודיים מ"איקאה".‬
‫לא היית חושבת שחנות רהיטים‬ ‫תכין כדורי בשר טובים,‬
‫אבל הוא מת עליהם.‬
‫- ת.פודי בשמנת -‬
‫חדשות רעות, פייג'.‬
‫ונדי יצאה מהמשחק.‬
‫מה?‬ ‫-ונדי.‬
‫את יודעת, המלצרית. תפוח האדמה החדש שלנו.‬
‫אה, כן. אני שומרת מרחק מתפוח האדמה.‬
‫יותר מדי זיכרונות רעים.‬
‫היא החליקה על הקרח ונקעה את הקרסול.‬
‫זה די חמור. דרגה שלוש, ויש רק שלוש דרגות.‬
‫אוי לא, מסכנה.‬
‫אתה רוצה שאחתום על כרטיס ברכה?‬ ‫-לא.‬
‫נחשי שוב.‬
‫אבל מנהלים לא לובשים את תפוח האדמה.‬ ‫-בדרך כלל זה נכון, אבל זה מקרה חירום.‬
‫אנחנו צריכים תפו"א.‬ ‫ההנהלה מתעקשת שיהיה תפו"א.‬
‫אז למה שלא תעשה את זה אתה?‬
‫נו באמת. כפות הרגליים שלי לא יעברו בחורים.‬ ‫כפות הרגליים שלך עוברות בחורים.‬
‫אנחנו צריכים אותך, פייג'.‬
‫"ת.פודי" צריכה אותך.‬
‫בן של תפוד אפוי.‬
‫- תיקי טיולים -‬
‫טוב, אני יוצא.‬
‫תיהנו במסיבה.‬
‫שאלה זריזה. אם היית נוסע לאנטארקטיקה,‬
‫היית מעדיף לקחת תיק גב גדול ומכוער כזה‬ ‫או צ'ימידן קשיח וטוב?‬
‫תיק גב, בהחלט.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫רואה? אני באמת הייתי מעדיפה צ'ימידן.‬
‫אני פשוט לא יודעת כמה מקום הוא יצטרך.‬ ‫אני אעשה שיחה זריזה.‬
‫- מרכז הסטודנטים -‬
‫תודה שהתקשרתם למרכז הסטודנטים.‬ ‫אנא השאירו הודעה.‬
‫הי, זאת אלסה גרדנר.‬
‫יש לי כמה שאלות בנוגע‬ ‫לתוכנית האמנות באנטארקטיקה.‬
‫ספציפית, אני מחפשת הכוונה‬ ‫בבחירת תיקים חכמה.‬
‫תחזרו אליי בבקשה.‬
‫המספר שלי הוא 203-145-7539. תודה, ביי.‬
‫סאם ביקש ממך לא להתערב.‬
‫כן, ואני לא. עכשיו.‬
‫תיהנו.‬
‫אני צריך עזרה, אחי.‬
‫לא אכפת לי לעזור לך,‬
‫אבל כרגע אני עסוק בגירוי ההיפוקמפוס שלי.‬
‫אכילת מאכלים עשירים באומגה-3‬ ‫היא דרך אחת לעשות זאת,‬
‫לכן הסרדינים.‬
‫רעיון נהדר, דון ז'ואן.‬ ‫תמלא את הדירה בצחנת דגים רגע לפני המסיבה.‬
‫הנשים ישתגעו.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-רק אם הן חתולות!‬
‫תעזור לי, טוב?‬
‫פייג' כאן, ומתנות בידיה.‬
‫הי, פייג'.‬ ‫-הי.‬
‫מה קנית לי?‬
‫טוב, חשבתי מה יהיה הכי שימושי,‬
‫אז בשביל זאהיד,‬
‫כרית דונאט נוחה לשבת עליה אחרי הניתוח.‬
‫באמתוש?‬
‫רק החברים הטובים ביותר‬ ‫חושבים על נוחות הביצים שלך.‬
‫אחשוב עלייך בכל פעם‬ ‫שהיא תערסל ברכות את שק האשכים שלי.‬
‫אין צורך.‬
‫ובשביל ארנב השלג הקטן שלי,‬
‫כפפות חמימות ונעימות.‬
‫לפי המודעה, הן מקצועיות ב-40 אחוזים‬ ‫יותר מכפפות ממוצעות,‬
‫שזה אידיאלי לציור.‬
‫לא ידעתי שאפשר להגדיר‬ ‫מקצועיות של כפפה באחוזים,‬
‫אבל מסתבר שאפשר.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫לא, תודה לך על הקניות המבורכות‬ ‫שהסיחו את דעתי מחיי.‬
‫זה פשוט מבאס.‬
‫- דרך צלחה סאם‬ ‫(ולביצונת של ז') -‬
‫אני מרגישה שכולם מתקדמים,‬
‫ואני חזרתי לחיי כתפוד.‬
‫בכנות, הייתי מתחלף איתך בשנייה.‬
‫לא, אני יודעת.‬ ‫לא התכוונתי להיות חסרת רגישות.‬
‫פשוט, כשסאם הסתכל בעיני הפינגווין שלו,‬ ‫הוא ידע מה הייעוד שלו.‬
‫אבל... מה הייעוד שלי?‬
‫איפה הציפור הקסומה שלי?‬
‫ומה זה הריח הזה?‬ ‫-סרדינים.‬
‫הם עשירים באורקל-3.‬
‫הם עשירים בריח שעושה לי בחילה.‬
‫טוב, למזלי, האורחת הראשונה שלנו הגיעה,‬
‫אז עכשיו אוכל לגרות את ההיפוקמפוס שלי‬ ‫דרך התערות חברתית.‬
‫אז, מה שלומך?‬
‫אה, אני... הרגע סיפרתי לך.‬
‫זה ממש, מלא פירות.‬
‫בריא כל כך.‬
‫המון אנשים הגיעו.‬
‫נראה לי שאלך להסתובב קצת.‬
‫אתה בסדר? אתה רוצה להסתובב?‬
‫לא. תמסרי לכולם שלום ממני.‬
‫בסדר.‬
‫שלום, חברים!‬
‫לכבוד החבילה שלי,‬ ‫בואו נדבר על המכנסיים הכי מבליטים שלי.‬
‫לדעתי אלה הקורדורוי הסגולים שלי.‬
‫מי הבא בתור?‬
‫מכנסי הצ'ינו הכחולים.‬
‫מותק, אתה רוצה את האוזניות שלך?‬
‫לא, תודה.‬
‫ההיפוקמפוס שלי צריך גירוי נוסף.‬
‫אחרי כל מה שעשיתי, אני צריך לנצל‬
‫כל הזדמנות להצליח באנטארקטיקה,‬
‫גם אם זה קשה.‬
‫טוב אז, אתה רוצה לרקוד?‬
‫ריקוד ופעילויות אירוביות אחרות‬ ‫אמורים להיות טובים להיפוקמפוס, אז בסדר.‬
‫טוב, אתן הכי חמודות שיש.‬
‫איזי תבוא הערב?‬ ‫-כן, נראה לי.‬
‫קעקוע מגניב.‬
‫תודה. הוא בשיטת "סטיק אנד פוק".‬ ‫אני עושה אותם בעצמי.‬
‫יש לי תרנגולת על כף הרגל ולב על התחת.‬
‫פייג' שלחה לי תמונה של התחת שלה פעם.‬ ‫-נכון.‬
‫את מוכשרת ממש.‬
‫רוצה קעקוע? הערכה שלי במכונית.‬
‫לא. אני בטח אעשה משהו מטופש שאתחרט עליו.‬
‫אוקיי.‬
‫למה שלחת לה תמונה של התחת שלך?‬
‫לא רק לה, לכל המשפחה.‬
‫- מרכז הסטודנטים של דנטון -‬
‫הי. הלו?‬
‫כן, תודה שחזרת אליי.‬
‫היו לי רק כמה שאלות.‬
‫אוי לא.‬
‫תודה.‬
‫"דובדבן". "לימון".‬
‫פירות העץ האהובים עליי‬ ‫וגם שמות רקדניות הבורלסק.‬
‫ברוכות הבאות למסיבת החיסול שלי.‬ ‫-היי, זאהיד.‬
‫אני מצטערת על פניני הפוריות שלך.‬
‫מה את עושה כאן, אחותי?‬
‫יש לי סוד שאני לא אמורה לדעת.‬
‫עסיסי.‬
‫מה הסוד?‬
‫אני לא יכולה לספר לך. הוא נורא מדי.‬
‫הנסיעה של סאם לאנטארקטיקה בוטלה‬ ‫כי לא מספיק אנשים נרשמו.‬
‫אני לא רוצה לדעת את זה.‬ ‫-גם אני לא רוצה.‬
‫מה עושים?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מסכן סאם.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הוא התרגש כל כך מהנסיעה הזאת.‬
‫הוא כמעט אכל סרדינים.‬
‫אני מצטערת. אתה לא צריך גם את זה על הראש.‬
‫את צוחקת?‬
‫תמיד יש לי עוד מקום בשביל סמי.‬ ‫הוא כמו כדורי הבשר המדהימים האלה מ"איקאה".‬
‫כדאי שאלך לספר לו.‬
‫ואתה, כדאי שתלך לרקוד‬ ‫עם החברות החשפניות שלך ‬
‫כדי שיוכלו לחזור לעבודה.‬
‫כן.‬
‫הן עובדות מתי שהן רוצות, כי הן תותחיות.‬
‫ו"לימון" עוסקת במסחר יומי,‬ ‫אבל הבנתי את המסר.‬
‫היי, סאם. מה שלום ההיפוקמפוס שלך?‬
‫לא רע, אבל נראה לי שחוויתי מספיק גירוי‬ ‫שמיעתי וחברתי בינתיים,‬
‫אז אני אלך לחדר שלי‬
‫ואעשה תרגילים שקטים בקבוצות קטנות.‬
‫אשלח לך הודעה כשיגיע תורך להיכנס.‬
‫תראו! תורי להיכנס.‬
‫איזו מערכת מעולה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מבינה. יש לנו מנהג בקרב החברים,‬ ‫כשמסיבה נהיית אינטנסיבית מדי.‬
‫אנחנו עושים הפסקה והולכים לקנות נקניקיות.‬
‫אפילו נתנו לעצמנו שם.‬ ‫"צוות נקניקיות אמצע המסיבה".‬
‫אני מעדיף להיכנס לחדר שלי.‬
‫נתראה.‬
‫- המרכז הרפואי של מחוז אוקס -‬
‫אתה האיש שהתקשר?‬ ‫-כן.‬
‫הוצאתי את הזבל,‬ ‫ואני חושב שהיא מבולבלת או משהו.‬
‫זאת היא?‬ ‫-כן.‬
‫ליליאן?‬
‫מה, אתה מכיר אותה?‬
‫כן, אני מכיר אותה.‬
‫אוקיי.‬
‫סיימתי.‬
‫כל הכבוד. תשבצים זה כיף.‬
‫הייתי פותר אותם‬ ‫גם אם לא היו טובים להיפוקמפוס שלי.‬
‫כן, החיזוק המוחי הוא רק בונוס.‬
‫בכל אופן, הייתי שמחה להישאר‬ ‫ולפתור תשבצים כל הלילה,‬
‫אבל אני חייבת לצאת לעבודה.‬ ‫לתפקיד יש צרכים.‬
‫וכשאני אומרת "צרכים", אני מתכוונת "צרכים".‬
‫העבודה הזאת חרא עכשיו כשחזרתי לתפוח האדמה.‬
‫היי, חברה.‬ ‫-היי, סאם.‬
‫המסיבה הזאת אש.‬
‫זה בסדר אם נתחבא כאן איתך?‬
‫למען האמת זה תזמון מושלם.‬
‫פייג' בדיוק הולכת.‬
‫אז,‬
‫מי רוצה ללמוד גרמנית?‬
‫אני.‬
‫אוף, אני שונאת את העבודה שלי.‬
‫ביי, פייג׳.‬
‫- איזי‬ ‫היי אני לא אצליח להגיע. -‬
‫- קראולי הוסיפה אימון כי הכוכבת שלנו‬ ‫עזבה את הקבוצה. מצטערת. -‬
‫אז קיבלתי עוד הצעה,‬
‫אבל אלקטרוניקה, מכשירי חשמל, שם הלב שלי.‬
‫אוכל להרגיש אותו הדבר למזרני "סליפ נאמבר"?‬
‫אולי.‬
‫או שתפתח חנות מוצרי חשמל משלך.‬
‫כן, אני אקרא לה בובטרופוליס.‬
‫זה רעיון לא רע.‬
‫הוא רע.‬
‫היי, "צוות נקניקיות אמצע המסיבה"?‬ ‫-"צוות נקניקיות אמצע המסיבה."‬
‫כן. מגניב.‬
‫בובטרופוליס.‬
‫מכנים אותי סיד.‬
‫מקנים אותי סאם.‬
‫לא, אומרים מכנים.‬
‫מכנים.‬
‫מקנאים.‬
‫תנסה במבטא יותר פלמי. מכנים.‬
‫מכנים.‬
‫אני לא יודע, סאם.‬
‫אתה בטוח שזה טוב למוח?‬
‫כי אני מרגיש שזה רע למוח שלי.‬
‫כן, למידת שפה זרה היא אחד הדברים‬ ‫הטובים ביותר שאפשר לעשות בשביל ההיפוקמפוס.‬
‫הי, אימא. מכנים אותי סאם.‬
‫מכנים.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫סאם, מותק, אפשר לדבר איתך רגע? לבד?‬
‫נתראה אחר כך, סאם.‬
‫להתראות, סאם.‬
‫מה שלומך? זה "מה המצב" בגרמנית.‬
‫עוד צורה מקובלת, "מה קורה?".‬
‫זה בקשר לאנטארקטיקה.‬
‫זה כבר מוצא חן בעיני.‬
‫כן, זה לא כזה...‬
‫את לא מתכוונת לענות? זה אבא.‬
‫דאג? הי.‬
‫כן, אני עדיין במסיבה של סאם.‬
‫מה?‬
‫אימא שלי?‬
‫בסדר, כן.‬
‫טוב, נתראה בבית.‬
‫אימא, סבתא בסדר?‬
‫כן, נראה לי. אבל אני חייבת ללכת.‬
‫מה? למה?‬
‫אז היא סיפרה לך?‬
‫מצטער, אחי.‬
‫על סבתא שלי?‬
‫לא, על אנטארקטיקה. סבתא שלך בסדר?‬
‫אני חושב שכן. מה לגבי אנטארקטיקה?‬
‫על זה שהתוכנית מבוטלת?‬
‫מבוטלת?‬
‫היא בוטלה?‬
‫לא סיפרת לו?‬
‫בדיוק עמדתי לספר לו.‬
‫ידעת? איך ידעת?‬ ‫-היא התקשרה אליהם.‬
‫אמרתי לך לא להתקשר.‬
‫זה היה רק בקשר לתיקים.‬
‫את תמיד מתערבת,‬
‫אפילו כשאני מבקש ממך לא להתערב.‬
‫ועכשיו התוכנית מבוטלת,‬
‫ואני אפילו לא אמור לדעת מזה עדיין,‬
‫והכול באשמתך!‬
‫אני מצטערת, סאם.‬
‫באמת, היא רק ניסתה לעזור.‬
‫טוב, היא לא עזרה.‬
‫היא הרסה הכול.‬
‫ועכשיו אני רוצה להיות לבד.‬
‫סאם, מותק.‬ ‫-לבד!‬
‫אז את חוזרת לבית הספר הקודם שלך. למה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בקלייטון הרגשתי שאומרים לי‬ ‫מה אני צריכה להיות.‬
‫בית ספר עשה דבר כזה?‬
‫בערך, כן.‬
‫כולם שם מתנהגים בצורה מסוימת‬ ‫ומדברים בצורה מסוימת.‬
‫גם עם חברי הג'י-אס-איי.‬ ‫הרגשתי שאני לא מתאימה לתבנית.‬
‫התאמת לתבנית בבית הספר הקודם שלך?‬
‫לא.‬
‫אכלת אותה.‬
‫אולי.‬ ‫-גם התיכון שלי לא היה טוב במיוחד.‬
‫הוא היה בסדר, אבל אף אחד שם לא היה כמוני.‬
‫מה לגבי הקולג'? טוב יותר?‬
‫כן ולא.‬
‫אנשים הם עדיין אנשים,‬
‫אבל את מכירה את עצמך יותר, שזה משהו.‬
‫האמת, זה הכי חשוב.‬
‫היי, תעשי לי קעקוע?‬
‫את בטוחה?‬
‫אני בטוחה.‬
‫אני רק אביא את הציוד שלי.‬
‫אוקיי.‬
‫אימא?‬
‫אלסה!‬
‫אנחנו אוכלים גלידה. שוקולד עם מרשמלו.‬
‫טוב לראות אותך, אימא.‬
‫את מרגישה טוב?‬
‫אני מרגישה מצוין.‬
‫אנחנו נהנים. נכון?‬
‫נכון מאוד.‬
‫לילה טוב, אימא.‬
‫תודה, מותק.‬
‫טוב כל כך לחזור לבית המקסים שלך.‬
‫כן, זה באמת נחמד.‬
‫תודה.‬
‫ברור.‬
‫לא, לא ברור.‬
‫האישה הזאת בחיים לא הייתה נחמדה אליך.‬
‫לא היית חייב לעשות את זה.‬
‫לא עשיתי את זה בשבילה, נכון?‬
‫בשולחן מספר שבע יש מסיבת יום הולדת,‬ ‫אז צריך שם ריקוד תפוח אדמה.‬
‫אם אני זוכר נכון, את רוקדת לא רע.‬
‫חם לי מדי בשביל לרקוד.‬ ‫יש אלף מעלות בתוך הדבר הזה.‬
‫והוא מסריח וקלסטרופובי.‬
‫היד שלי מזיעה כי אין מקום לטלפון.‬
‫למה אין כיסים בתפוח האדמה הזה?‬
‫זה ישפר את מצב הרוח שלך.‬
‫ההנהלה שמחה מאוד‬ ‫שמצאנו תפוח אדמה מהר כל כך.‬
‫באמת?‬
‫הם הזכירו אותי?‬
‫לא. הם מרוצים ממני. אבל אנחנו צוות.‬
‫אז, תלכי לשולחן שבע.‬
‫ותיזהרי מהילד שלובש ירוק.‬
‫הוא הקיא קודם,‬ ‫ואני לא רוצה שהוא יפלוט על התפוד.‬
‫היא עשתה קעקוע.‬
‫- עשיתי את זה! תראו את הקעקוע החדש שלי! -‬
‫סליחה?‬ ‫-חברה שלי.‬
‫היא פחדה, היא רצתה קעקוע, והיא פחדה,‬
‫אבל היא פשוט עשתה את זה בכל מקרה.‬
‫מעורר השראה.‬ ‫עכשיו בואי נראה את מחול הבטטה.‬
‫לא.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫גם אני פחדתי.‬
‫מלהיכשל שוב, ממה יהיה הצעד הבא שלי.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫לא משנה מה יהיה הצעד הבא שלי,‬
‫אני אצעד אותו בבגדים שלי,‬
‫לא בתחפושת סולניים מטופשת.‬
‫אני מתפטרת.‬
‫מה?‬
‫להתראות, ליירד.‬
‫תחשבי על מה שאת עושה.‬
‫אם תלכי עכשיו, ההנהלה תכעס מאוד.‬
‫הם בחיים לא ייתנו לך לחזור.‬ ‫-יופי.‬
‫אני רציני.‬ ‫לעולם לא תעבדי שוב ב"ת.פודי בשמנת".‬
‫כל תשע וחצי המסעדות‬ ‫יהיו מחוץ לתחום בשבילך.‬
‫אה, כן?‬
‫זה מה שאני חושבת על זה.‬
‫"'בי-צה', אמרנו יחד."‬
‫"אז היא עשתה כך והלכה,‬
‫ביצתי הנהדרת והנאמנה."‬
‫אוקיי, מי רוצה לקרוא עכשיו‬ ‫את ההייקו שלו לאשך שלי?‬
‫"עצוב שעליך לעזוב.‬ ‫כששמעתי, אמרתי, 'לא טוב'."‬
‫- אלסה‬ ‫מה שלום סאם? הוא לא עונה לי. -‬
‫"נתגעגע אליך..."‬ ‫-תסלחו לי.‬
‫סמי, אני נכנס.‬
‫היי, קייסי. סוכר חום. את עם סאם?‬
‫סאם.‬
‫מצאתם אותי.‬
‫אני זוכר שאמרת שמרגיע פה.‬
‫אתה צודק, זה נכון.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא, אני כועס.‬
‫עבדתי קשה כל כך כדי להתאמן ולהתכונן,‬
‫ועשיתי כל מה שהייתי אמור לעשות,‬ ‫ועכשיו אני לא יכול לנסוע,‬
‫ואין לי שום תוכנית אחרת.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫גם אני.‬
‫גם אני, כמובן.‬
‫אז, אני חושבת שאני ביסקסואלית.‬
‫זה ברור. היה לך חבר, ואז הייתה לך חברה.‬
‫טוב, זה לא תמיד כזה פשוט, אבל בסדר.‬
‫פשוט אף פעם לא אמרתי את זה בקול רם, אז...‬
‫אז איך את מרגישה?‬
‫אני מרגישה הקלה.‬
‫אני מפחד ממש.‬
‫סאם?‬
‫נחבק אותו חזק ממש עכשיו, בסדר?‬
‫אני אשתדל.‬
‫אתם לא חייבים.‬
‫בסדר.‬
‫באנטארקטיקה, מחנה טוב הוא חובה,‬
‫אבל אפילו המחנה הטוב ביותר‬ ‫הוא רק בית זמני.‬
‫ברגע שלמדת את מה שהיית צריך ללמוד,‬
‫ברגע שמצאת את מה שחיפשת,‬
‫ברגע שהתגברת על המכשול...‬
‫אני אתגעגע למקום הזה.‬
‫גם אני.‬
‫כן.‬
‫מגיע הזמן להמשיך הלאה.‬
‫חברה, עשיתי את זה.‬
‫מצאתי את הציפורים הקסומות שלי.‬
‫החברה האלה.‬
‫מה?‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬