Når polfarere starter en ekspedisjon, gjør de ikke alt på én gang.
De oppretter en baseleir, så de alltid har et sted å vende tilbake til.
Nå som vi nærmer oss slutten og tar farvel,
hvisker hjertet mitt:
"Dere har bare ett liv, Techtroppier,
så lev det til fulle."
Men vi jobber denne uka, ikke sant?
Ja. Sett i gang og jobb.
Så en god baseleir er veldig viktig.
Se på dette stedet. Så tomt. Det er nifst.
Jeg liker det. Det er beroligende.
Jeg har tenkt litt. Siden du skal til Antarktis,
og balla mi blir gjort om til en amulett som jeg skal ha rundt halsen hele livet…
Legen sa ikke det, tror jeg.
Det var underforstått. Poenget er at mange ting tar slutt.
Jeg har ikke blitt tatt opp i Antarktis-programmet ennå.
Jeg ringte elleve ganger for å følge opp,
og til slutt sa de at jeg er inne, med mindre noe uventet skulle skje,
så jeg har en bra følelse.
Da er det bare én ting å gjøre. Avskjedsfest.
Vi kaller det Zahids balle-ball.
Nei, galla for en gonade.
Nei.
En soaré for skrotum.
Vi finner noe bra.
-Vi kan ha fest. Samme hva vi kaller det. -Sier du det? Du er vanligvis mot fester.
Ikke denne gangen. Jeg må stimulere hippocampus.
Det høres upassende ut.
Hippocampusen min.
Det er den delen av hjernen som styrer navigasjon,
hukommelse og regulering av følelsene.
Jeg tror ikke min fungerer så bra. Jeg kan verken navigere eller huske.
Forskere fant at etter en tid i Antarktis,
krympet hippocampus hos tyske forskere med sju prosent.
Kan du tenke deg?
Absolutt ikke.
Det er så hvitt og flatt at hjernene deres ikke ble stimulert nok.
Så forskere anbefaler at polfarere trener opp hippocampi
med aktiviteter som hjernenøtter,
aerobe øvelser og sosialt samvær.
En fest vil gi mange anledninger for hippocampus-stimulering.
Hvis du sier det, kompis. Vi skal feste.
Beklager.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jøss.
Du gjør det virkelig. Du slutter.
Ja.
Det er ikke på grunn av meg, vel?
Nei.
Du vet det bedre enn noen. Jeg vil ikke være her.
Har aldri gjort det.
Hvis du vil prate…
-Jeg er ikke klar til å… -Ok.
Jeg lurte på…
Jeg er invitert til avskjedsfesten til Sam,
og jeg har lyst til å gå.
-For Sams skyld. -Ja.
Er det rart?
Tja, du burde vite at det også er en fest for en testikkel, så…
Ja.
Invitasjonen var veldig tydelig.
Det er ikke rart. Du burde komme.
Ok.
Skal faren din være der?
Ja, sikkert. Hvordan det?
Hva faen har du gjort?
Sa du til Izzie at hun ikke var bra for meg?
Nei. Hun kom for å snakke med meg,
og det bare glapp ut av meg.
Og jeg beklager hvis jeg såret henne, men det jeg sa, var sant.
Nei, det er ikke det,
men samme det. Du fikk det som du ville. Vi slo opp.
-Jeg er lei for det. -Nei da.
Ikke snakk til meg.
Casey.
Hva?
Du vet at jeg elsker deg, men…
Hvorfor starter du sånn?
Når du starter sånn, vet jeg at det kommer noe fælt. Hva?
Du er for streng mot Izzie.
-Du gir henne ikke en sjanse. -Greit.
Det er alle mot meg. Jeg skjønner.
Pappa, hold av dagen.
På lørdag har vi en hjerneforstørrende tilstelning.
Jeg jobber på lørdag,
men er det viktig, kan jeg bytte skift.
Vi tar farvel med Zahids testikkel.
Jeg beholder skiftet.
Gode nyheter.
Du får gjøre det godt igjen etter pemmikan og hoosh-katastrofen.
Ved å planlegge en fest.
Jeg tror ikke jeg trenger det.
Det gjør du.
Men jeg hadde tenkt å kjøpe ny bagasje til deg.
Har de sendt deg pakkeliste? Jeg må vite hva vi har med å gjøre.
De har ikke sendt den ennå.
Vel, jeg ringer dem og spør.
Ikke gjør det.
Jeg vil ikke at de skal tro at jeg er en unge.
De gjør ikke det. Unger drar ikke til Antarktis.
Selv voksne menn trenger pakkeliste.
Men ikke mødrene deres.
Ok, jeg får gjette som best jeg kan. Men det er ditt problem.
Fint.
La oss diskutere festen.
Temaet er testikler.
Nei, testikkel.
Ja vel.
Jeg kan gjøre ting runde, men ikke for bokstavelig.
Høres bra ut.
Men Zahid ba om svenske kjøttboller fra Ikea.
En skulle ikke tro at en møbelbutikk lagde gode kjøttboller,
men han elsker de greiene.
Dårlige nyheter.
Wendy er ute.
-Hva? -Wendy.
Du vet, servitøren. Den nye poteten vår.
Ja visst. Jeg ligger unna poteten. For mange dårlige minner.
Hun skled på isen og forstuet ankelen.
Det er ille. Grad tre, og det er bare tre grader.
Å nei, stakkars liten. Skal jeg signere et kort?
Nei.
Gjett igjen.
Ledere går ikke med poteten.
Vanligvis ikke, men dette er et nødstilfelle.
Toppledelsen insisterer på en potet.
Da kan vel du gjøre det?
Kom an. Føttene mine passer ikke i hullene.
Føttene dine passer.
Vi trenger deg, Paige. Sal E. trenger deg.
Bakte poteter i helvete.
RYGGSEKKER
Ok, jeg stikker.
Mor deg på festen.
Kjapt spørsmål. Om du skulle til Antarktis,
ville du hatt en stor, stygg ryggsekk eller en solid reiseveske?
Ryggsekk, definitivt.
-Virkelig? -Ja.
Vet du, jeg tror reiseveske.
Jeg vet ikke hvor mye plass han trenger.
Jeg tar en kjapp telefon.
Takk for at du ringte. Legg igjen en beskjed.
Hei, dette er Elsa Gardner.
Jeg har noen spørsmål angående kunstprogrammet i Antarktis.
Jeg skulle gjerne hatt veiledning i valg av bagasje.
Ring meg tilbake.
Nummeret mitt er 203 145 7539. Takk. Ha det.
Sam ba deg holde deg unna.
Ja, og det gjør jeg. Nå.
Kos deg.
Jeg kunne trengt hjelp.
Jeg skulle gjerne hjulpet,
men jeg er opptatt med å stimulere hippocampus.
Å spise mat som er rik på omega-3, er én måte,
derfor sardinene.
Super idé. Fyll huset med fiskestank rett før festen.
Damene blir ville.
-Tror du det? -Bare hvis de er katter!
Hjelp meg, gidder du?
Paige er her, og hun kommer med gaver.
-Hei, Paige. -Hei.
Hva har du til meg?
Vel, jeg tenkte på hva som ville være til mest hjelp,
så til Zahid,
en smultringpute å sitte på etter operasjonen.
Er det sant?
Bare en ekte venn tenker på komforten til ens baller.
Jeg skal tenke på deg når denne bysser pungen min.
Det er ikke nødvendig.
Og til min lille snøkanin:
Gode, varme votter.
De skal gi 40 prosent mer fingerferdighet enn vanlige votter.
Ideelle for tegning.
Jeg visste ikke at en kunne fastslå noe slikt,
men det kan man visst.
Ok. Takk.
Takk til deg for den kjærkomne shoppe-avledningen.
Livet mitt er ræva.
Det føles som om alle går videre,
mens jeg har gått tilbake til potetlivet.
Jeg hadde byttet plass med deg uten å nøle.
Nei, jeg… Jeg vet det. Jeg mente ikke å være ufølsom.
Sam så pingvinen i øynene og visste hva han ville gjøre.
Men… hva vil jeg?
Hvor er min magiske fugl?
-Og hva er den lukten? -Sardiner.
De er gode orakel-3-kilder.
De er gode på å gjøre meg kvalm.
Heldigvis har første gjest kommet,
så jeg kan stimulere hippocampus med sosialt samvær.
Vel, hvordan går det?
Å, jeg… jeg mener, det sa jeg jo nettopp.
Denne er veldig, veldig full av frukt.
Bra for helsa.
Bra oppmøte. Jeg tror jeg skal gå og mingle litt.
Går det bra? Vil du mingle?
Nei. Hils alle fra meg.
Ok.
Hallo, venner!
La oss diskutere den mest bulete buksa mi, til ære for skrittet mitt.
Jeg sier den burgunderrøde kordfløyelsbuksa. Neste?
Den babyblå kakibuksa.
Vennen, vil du ha hodetelefonene dine?
Nei, takk. Hippocampusen min trenger ekstra stimulering.
Etter alt arbeidet må jeg gi meg selv
alle sjanser til å lykkes i Antarktis, selv om det er vanskelig.
Ja vel. Skal vi danse?
Dansing og annen aerob aktivitet skal være bra for hippocampus, så greit.
Så søte dere er.
-Kommer Izzie i kveld? -Ja, jeg tror det.
Fet tatovering.
Takk. Det er en "stick-and-poke". Jeg gjør dem selv.
Har en kylling på foten og et hjerte på rumpa.
-Paige sendte meg et bilde av rumpa si. -Ja.
-Du er veldig talentfull. -Vil du ha en? Jeg har utstyret i bilen.
Nei. Jeg ville nok bedt om noe dumt jeg ville angre på.
Greit.
Hvorfor sendte du henne rumpebilde?
Ikke bare til henne. Hele familien.
ELEVAKTIVITETSKONTORET
Hei. Hallo? Ja, takk for at du ringer tilbake.
Jeg hadde et par spørsmål.
Å, nei.
Takk.
Cherry. Lemon.
Mine favoritt-trefrukter og -burleskdansere.
Velkommen til pungparty.
Hei, Zahid.
Så leit med familiejuvelene dine.
Hva gjør du her ute, søta?
Jeg har en hemmelighet.
Oi, saftig.
Hva da?
Jeg kan ikke si det. Det er for fælt.
Antarktis-programmet ble avlyst. For få påmeldte.
-Jeg vil ikke vite dette. -Ikke jeg heller.
-Hva gjør vi? -Jeg vet ikke.
-Stakkars Sam. -Jeg vet det.
-Han var så begeistret for denne turen. -Han spiste nesten sardiner.
Unnskyld. Du har ikke rom for dette nå.
Tuller du?
Jeg har alltid rom for Sammy. Han er som de nydelige IKEA-kjøttbollene.
Jeg burde fortelle ham det.
Og du bør gå og danse med strippervennene dine,
så de kan dra på jobb.
Ja.
De jobber når de vil, for de lever fett, og Lemon daghandler, men ja, oppfattet.
Hei. Hvordan går det med hippocampusen?
Ganske bra, men jeg tror jeg har fått nok auditive og sosiale stimuli,
så jeg går på rommet mitt og gjør noen rolige øvelser i små grupper.
Jeg tekster når det er din tur.
Å, se! Det er min tur.
-Dette er et flott system. -Takk.
Jeg og vennene mine har en greie når det blir for mye.
Vi stikker ut og kjøper pølse i brød.
Vi har et navn. Midtfest-pølseteamet.
Jeg går heller på rommet.
Snakkes.
OAKES COUNTY MEDISINSKE SENTER
-Var det du som ringte? -Ja.
Jeg bar ut søpla, og jeg tror hun er forvirret eller noe.
-Er det henne? -Ja.
Lillian?
Hva, kjenner du henne?
Ja.
Ok.
Ferdig.
Bra. Kryssord er gøy.
Jeg ville gjort det uansett, hippocampus eller ei.
Å, ja. Hjernetrimmen er bare en bonus.
Jeg skulle gjerne blitt og løst kryssord hele kvelden,
men jeg må på jobb. Plikten kaller.
Og med "plikten" mener jeg "dritten".
Det er en møkkajobb, nå som jeg er i poteten igjen.
-Hei, dere. -Hei, Sam.
Festen er digg.
Kan vi gjemme oss her med deg?
Nei, det passer perfekt. Paige skulle nettopp til å gå.
Så, hvem vil lære seg tysk?
Vel, jeg.
Fanken, jeg hater jobben min.
Ha det, Paige.
HEI, JEG KOMMER IKKE.
HAR EKSTRATRENING FORDI VI MISTET STJERNELØPEREN VÅR.
Jeg fikk et annet tilbud,
men elektronikk, hvitevarer, det er det jeg brenner for.
Kan jeg virkelig føle det samme for Sleep Number-madrasser?
Kanskje.
Eller åpne din egen elektronikkbutikk.
Ja, den kan hete Bobtropolis.
Det er ingen dum idé.
Jo, det er det.
Hei, midtfest-pølseteam?
Midtfest-pølseteam.
Ja. Bra.
Bobtropolis.
Ich heiße Sid.
Ich heiße Sam.
Nei, det uttales ich.
Ich.
Itch.
Gjør det mer slimete, ich.
Ich.
Jeg vet ikke, Sam.
Er du sikker på at dette er bra for hjernen?
Fordi det føles ikke bra for min.
Ja, å lære et annet språk
er noe av det beste du kan gjøre for hippocampus.
Hei, mamma. Ich heiße Sam.
-Ich. -Å, kjære.
Sam, vennen, kan jeg få et ord med deg? Alene?
Ses, Sam.
Snakkes, Sam.
Wie geht's? Det er "hva skjer?" på tysk. Også akseptabelt: "Was ist los?"
Det gjelder Antarktis.
Jeg liker det allerede.
Ja, det er ikke…
Skal du ikke svare? Det er pappa.
Doug? Hei.
Ja, jeg er fortsatt på festen til Sam.
Hva?
Moren min?
Greit.
-Ok, vi ses hjemme. -Mamma, går det bra med bestemor?
Ja, jeg tror det. Men jeg må gå.
Hva? Hvorfor det?
Så hun har fortalt det? Så lei for det, bror.
Om bestemor?
Nei, om Antarktis. Har hun det bra?
Jeg tror det. Hva med Antarktis?
Om at det ble avlyst?
Avlyst?
Har det blitt avlyst?
-Har du ikke sagt det? -Jeg skulle gjøre det nå.
-Hvordan vet du det? -Hun ringte dem.
-Jeg sa du ikke skulle. -Det var bare om bagasje, vennen.
Du blander deg alltid inn, selv når jeg ber deg om å la være.
Og nå er programmet avlyst,
og jeg skulle ikke vite det enda, og det er din feil!
Unnskyld, Sam.
Hun prøvde bare å hjelpe.
Vel, det hjalp ikke. Du ødela alt.
Og nå vil jeg være alene.
-Sam, vennen… -Alene!
Så du skal tilbake til den gamle skolen din. Hvorfor?
Jeg vet ikke.
Jeg følte at Clayton fortalte meg hva jeg måtte være.
Gjorde en skole det?
På en måte, ja.
Alle der oppfører seg og snakker på en viss måte.
Selv med GSA-folka. Jeg følte at jeg ikke passet inn.
Passet du inn på den gamle skolen?
Nei.
Du har ikke kjangs.
Kanskje det.
Skolen min var heller ikke topp. Det var greit, men det var ingen som meg.
Hva med college? Er det bedre?
Ja og nei.
Folk er fortsatt folk,
men du kjenner deg selv bedre, og det er da noe.
Det er faktisk alfa og omega.
Du, kan du gi meg en tatovering?
Er du sikker?
Jeg er sikker.
Så la meg hente utstyret.
Greit.
Mamma?
Elsa!
Vi spiser is.
"Rocky Road".
Fint å se deg, mamma.
Føler du deg bra?
Mer enn bra.
Vi har det gøy. Ikke sant?
-Visst har vi det. -Visst har vi det.
God natt, mamma.
Takk, vennen.
Det er så fint å være hjemme hos deg igjen.
Ja, det er fint.
Takk.
-Skulle bare mangle. -Nei, slett ikke.
Den dama har aldri vært hyggelig mot deg.
-Du hadde ikke trengt å gjøre det. -Vel, det handler jo ikke om henne.
Bord nummer sju har bursdag, så vi trenger en potetdans.
Husker jeg rett, har du trinnene inne.
Jeg er for varm til å danse. Det er tusen grader her inne.
Og den stinker og er klaustrofobisk.
Hånden min er svett av å holde telefonen hele tiden.
-Hvorfor har ikke poteten lommer? -Dette burde muntre deg opp.
Toppledelsen er veldig fornøyd med at vi fant en potet så raskt.
Er det sant?
Nevnte de meg?
Nei. De er fornøyde med meg. Men vi er på lag.
Kom deg til bord sju.
Se opp for ungen i grønt.
Han spydde i stad. Jeg vil ikke ha spy på poteten.
Hun fikk seg tatovering.
-Unnskyld? -Vennen min.
Hun ville ha en tatovering. Hun var redd, men hun bare… Hun gjorde det likevel.
Inspirerende. La oss få se den potetdansen.
Nei.
Hva?
Nei. Jeg har også vært redd.
For å mislykkes igjen, for hva neste skritt blir.
Men vet du hva?
Uansett hva neste skritt er,
skal jeg gjøre det kledd som meg, ikke som en dum søtvier.
Jeg sier opp.
Hva?
-På gjensyn, Laird. -Tenk på hva du gjør.
Hvis du drar nå, blir toppledelsen rasende.
-De tar deg aldri tilbake. -Bra.
Jeg mener det. Du får aldri jobbe for Sal E. igjen.
Alle ni og en halv filial vil være stengt for deg.
Å ja?
Her ser du hva jeg syns om det.
""Go-nad', sa vi alle.
Så han gikk hen og gikk,
min gode, lojale balle."
Ok, hvem vil lese haiku-diktet sitt til testikkelen min?
"Leit at du må dra.
Jeg hørte det og sa: 'Ikke bra'.
-Vi vil savne…" -Vil dere ha meg unnskyldt?
Sammy, jeg kommer inn.
Hei, Casey. Brown sugar her. Er du med Sam?
Sam.
Du fant meg.
-Jeg husker du sa det var beroligende. -Du har rett. Det er det.
Går det bra?
Nei, jeg er sint.
Jeg jobbet så hardt for å trene og forberede meg,
og jeg gjorde alt jeg skulle gjøre,
og nå kan jeg ikke dra, og jeg har ikke noe annet planlagt.
-Jeg er så lei for det. -Samme her.
Og her, selvsagt.
Så jeg tror jeg er bi.
Klart. Du hadde guttekjæreste, og så jentekjæreste.
Det er ikke alltid så enkelt, men greit.
Jeg har aldri sagt det høyt før, så…
Hva føler du?
Jeg føler meg lettet.
Jeg er skikkelig redd.
Sam?
Vi skal klemme ham hardt nå, ok?
Skal prøve.
Det trengs ikke.
Ok.
I Antarktis er en god baseleir et krav,
men selv den beste baseleiren er bare midlertidig.
Når du har lært det du trengte å lære,
når du har funnet det du lette etter,
når du overlevde det du trengte å takle…
-Jeg kommer til å savne dette stedet. -Samme her.
-Ja. -…er det på tide å gå videre.
Dere, jeg klarte det.
Jeg fant de magiske fuglene mine.
Det er disse her.
Hva?
Tekst: Sissel Drag