‎Uneori e greu să faci diferența ‎dintre știință și magie.
‎Ca Fata Morgana.
‎Fata Morgana e o iluzie optică ‎în care obiectele de la distanță
‎par să plutească pe suprafața apei.
‎Există o explicație științifică,
‎dar pentru majoritatea,
‎arată ca magia.
‎IZZIE ‎SCUZE CĂ N-AM FOST LA CHEF.
‎ZI DACĂ VREI SĂ VORBIM.
‎Știu că e târziu.
‎E în regulă.
‎N-a fost corect ce ai făcut.
‎N-a fost corect să te desparți de mine.
‎Dacă o rupi cu mine ‎fiindcă nu ești îndrăgostită, bine.
‎- Mă face să vomit, dar bine. ‎- Nu e asta.
‎Dar dacă ai făcut-o spre binele meu,
‎e așa de condescendent!
‎Eu pot decide ce e mai bine. ‎Pot decide ce vreau.
‎Știu.
‎Și doar pentru că mi-e greu, ‎nu înseamnă că-s distrusă.
‎N-am știut ce să fac.
‎Trebuia doar să fii în preajmă,
‎doar să fii iubita mea.
‎Dar asta era problema.
‎Fiindu-ți iubită, am înrăutățit totul.
‎De ce ai crede asta?
‎Pentru că e adevărat.
‎Gândește-te la când ne-am cunoscut. ‎Eram atât de rea.
‎Apoi ne-am cuplat ‎și am sărutat pe altcineva.
‎Asta fac. ‎Stric lucrurile. Sunt distructivă.
‎Oprește-te! Nu vorbi așa despre tine!
‎A fost condescendent.
‎M-am convins ‎că o să stric relația noastră.
‎Și, când te-ai supărat,
‎m-am învinovățit.
‎Dar ai dreptate.
‎Nu trebuia s-o fac.
‎Iar acum vreau doar să te sărut.
‎Sunt de acord.
‎Mai suntem un cuplu ‎când te întorci la Newton?
‎Da, desigur.
‎Mama nu e aici.
‎Vrei să… rămâi?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Ești gata să… ‎- Da.
‎Bine.
‎Ăla e un tatuaj?
‎Da, sunt un băiat rău.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎N-are nicio logică să-l anuleze.
‎Știu și le-am spus asta. Nu e etic.
‎Ai investit timp, energie și bani.
‎Anularea compromite toți candidații.
‎Da! Ce-au zis?
‎Tu ai fost singurul candidat.
‎Dar au menționat Alaska.
‎Poftim?
‎Ți-au oferit un loc ‎în călătoria lor în Alaska.
‎Gândește-te la asta!
‎Amândouă sunt reci. ‎Amândouă încep și se termină cu A.
‎Poți să petreci weekenduri în Juneau,
‎să apari în Denali, să te hârjonești ‎cu un urs.
‎Alaska? Alaska nu e deloc ca Antarctica.
‎Am auzit că e frumos în Sitka.
‎Magazine drăguțe.
‎Ai mei s-au oprit acolo în croazieră. ‎Mi-au adus brățara asta.
‎E o glumă?
‎Au mai spus că poți reîncerca ‎în semestrul de după următorul,
‎presupunând că-s interesați mai mulți.
‎Dar atunci va fi în iarna antarctică,
‎adică va fi întuneric zi și noapte.
‎Cum să văd pinguinii? ‎Cum să văd orice altceva?
‎Îți iei o lanternă?
‎Oricum, dacă rămâi la Denton ‎semestrul următor,
‎să te înscrii la cursuri! ‎Mă tem că n-au mai rămas multe.
‎Așa am rămas cu etica pe cap.
‎Scumpule, aduci tu salata la masă?
‎Bine.
‎Hei!
‎Îl poți lua înapoi după cină.
‎Mâncăm anghinare în seara asta?
‎Nu-ți place? Înțeleg.
‎Cam țepoasă, multă dramă.
‎De ce nu-i spui anghinarei opinia ta, ‎deși n-ai dreptul?
‎Nu am chef. N-am dormit bine azi-noapte.
‎- Mai ai visul despre tenis? ‎- Da.
‎Poate te simți vinovat ‎c-ai încercat să-mi distrugi viața.
‎Nu, nu mă simt vinovat pentru asta.
‎Dacă vă certați, ‎îmi pot luat caietul înapoi?
‎Nu, stăm jos, luăm cina și vorbim, ‎ca o familie.
‎Ce faci, dragă?
‎Dacă nu desenez, mă simt groaznic.
‎Am întârziat cu înscrierea la cursuri ‎și ghici ce fac!
‎Poezie engleză de secol 19, ‎un seminar fără rost despre aselenizare
‎și un alt curs care-mi scapă.
‎Aselenizarea sună mișto.
‎De ce nu te duci acolo?
‎Mai am vești.
‎Voi lucra pentru Bob la noul său magazin ‎de electronice, Bobtropolis.
‎E un nume stupid, va fi o slujbă stupidă ‎ca toată viața mea de acum.
‎Dacă tot vorbim despre lucruri pozitive,
‎trebuie să-i găsesc un azil mamei.
‎Cum se simte?
‎E fericită să fie acasă ‎și îi place noul asistent medical,
‎dar ne-am înțeles ‎să-i găsim un loc permanent.
‎De fapt, speram că unul dintre voi ‎va veni cu mine.
‎Dar, sincer, mă enervați toți, ‎deci nu contează.
‎Dactilografiere! Ăsta e cursul meu oribil.
‎Ce stupid!
‎Bună, Sam!
‎Ce se întâmplă? Ce-s astea?
‎Scap de tot ce-mi amintește de Antarctica.
‎Nu vreau să mă mai gândesc la asta.
‎E trist.
‎Dar înțeleg.
‎Am înapoiat costumul de cartof azi.
‎L-am aruncat în gunoi ‎și l-am acoperit cu gunoi umed.
‎A fost grozav.
‎Am venit să-mi iau ‎O-urile.
‎Ce?
‎Cutia mea cu reviste ‎O.
‎Te rog, zi-mi că nu le-ai vândut la târg.
‎Sigur că nu.
‎Sunt sub masă ‎și câteva sprijină biroul lui Zahid.
‎Bine.
‎Am părăsit iadul cartofilor, ‎mi-am găsit păsările magice.
‎Trebuie să-mi găsesc și scopul.
‎Am realizat ceva.
‎Știi că scriu scrisori femeilor mărețe ‎de la cinci ani?
‎Unele dintre ele au răspuns
‎și m-au îndemnat să păstrez legătura.
‎Deci…
‎uite!
‎Douăzeci și șapte de scrisori ‎în care întreb marile femei
‎dacă au nevoie de un om cu inițiativă ‎în echipă.
‎Nu-ți face speranțe!
‎Păi, speram la un „bravo ție,”
‎deși aș fi acceptat și: ‎„flori din vestul Americii?”
‎„Timbrul perfect, Paige.”
‎Atenție, lume! M-am întors.
‎- Bună, Zahid! ‎- Zahid, cum ești?
‎Bine.
‎Omul tău m-a dus cu mașina ‎și a fost un drum neted ca untul.
‎Apoi am ținut gheață pe testicul ‎o săptămână.
‎Acum că am o singură bilă în sac,
‎simt că ne-am apropiat.
‎Cum merge aici?
‎De ce e apartamentul gol?
‎Scap de orice e legat de Antarctica, ‎mai puțin de ghete.
‎Sunt blocate ca mine.
‎La naiba cu amintirile anoste! ‎Ți le scot eu.
‎Tu ai învățat să conduci pentru mine.
‎În plus, Chip, vecinul de sus, ‎e foarte îndemânatic.
‎Trebăluiește mereu la mașină.
‎- Îi putem cere unelte. ‎- Fie! Probabil nu va funcționa.
‎Sam, vrei o ‎O?
‎Mă motivează când sunt tristă.
‎Am pus deja una sub terariul lui Edison, ‎dar mă îndoiesc că o mai vrei.
‎O să iau eu câteva.
‎A, bine.
‎Supraviețuire în vacanță. Sună important.
‎Da, e bună.
‎E timpul să ne luăm rămas-bun.
‎N-o să merg niciodată în Antarctica,
‎și tot ce-mi amintește de asta ‎mă enervează și mă întristează,
‎și mă simt de parcă te dezamăgesc.
‎Deci,
‎o să încerc să nu mă gândesc ‎la Antarctica.
‎Ceea ce înseamnă ‎că n-o să fiu aici o vreme,
‎dar o s-o pun pe Casey să te viziteze.
‎Poate fi nepoliticoasă, ‎dar asta nu te va deranja.
‎La revedere, Stumpy!
‎Da!
‎A doua încercare, la fel ca prima!
‎Doar că acum e și mai rapidă!
‎Cum ai devenit mai rapidă?
‎De fapt, dacă e ceva ilegal, ‎nu vreau să știu.
‎Ține-o tot așa și împarte cu lenții ăștia!
‎Bine ai revenit! ‎O să fim mai puțin proști.
‎Ăsta e adevărul.
‎Acum, evident, Gardner o să-și reia locul
‎ca ancoră la ștafeta de 100 m și de 400 m.
‎Scuze, Sharice.
‎O, nu! Asta înseamnă că stai pe bancă?
‎- Sharice, îmi pare rău. Nu… ‎- Glumești?
‎Nu-mi pasă de alergatul prostesc. ‎Pe tine te vreau.
‎Bine, destul!
‎Bine, vă puteți îmbrățișa.
‎Frate, termin școala fix când începem ‎să fim bune.
‎- Ați auzit c-a primit bursă? ‎- Doar Denton.
‎Programul e foarte bun. ‎Ar trebui să te uiți.
‎E prietena mea cea mai bună.
‎- Nu e așa? ‎- Exact.
‎SARCINILE MAMEI ‎ZÂMBET
‎Pentru o școală din Divizia a treia, ‎Denton pare bună.
‎Și nu trebuie să mă mut.
‎Pot sta aici dacă vreau.
‎Nu vrei să stai aici acum.
‎Nu e groaznic. Mâncare gratuită, tunsori.
‎Deci UCLA nu mai e o opțiune?
‎Nu știu. Nu întreb.
‎De ce?
‎E…
‎E departe.
‎Nu știu pe nimeni acolo.
‎Bietele mele degete au suferit destul.
‎Mereu ai vorbit ‎despre plecare după absolvire.
‎Ani de zile ți-ai făcut bilete de autobuz.
‎Ție și lui Sharice vă plăcea mult Orlando.
‎Da, au 17 parcuri acvatice.
‎Ce zici de asta?
‎Putem vizita câteva facultăți ‎din afara statului să…
‎Nu vreau.
‎Bine?
‎Dacă mă duc la Denton,
‎îl pot pocni pe Sam peste cap ‎oricând e nevoie.
‎Și asta ne ajută pe toți, nu?
‎Da!
‎Da.
‎La naiba!
‎Ești bine?
‎Ai avut iar visul cu tenisul?
‎Același scor?
‎Cincizeci și patru la zero? ‎Știi că nu e un scor real la tenis?
‎Ai mâncat pâinea de data asta?
‎Mă uitam în cartea cu vise
‎și cred că Sam e copilul tău interior.
‎Nu pierde timpul cu gândul la asta! ‎E doar un vis stupid.
‎Ce frămânți?
‎E Micuțul din Antarctica.
‎Am scăpat de orice e legat de Antarctica,
‎cărți, afișe, un pinguin gigant,
‎și tot îl desenez.
‎Ți-a ieșit din casă, dar nu și din cap.
‎Da, exact. E foarte frustrant.
‎Cred că e în regulă.
‎Poftim?
‎Poți trece peste faza asta doar prin ea.
‎Desenează și desenează Antarctica
‎până când iese din tine.
‎- Serios? ‎- Pe bune că da!
‎Nu vrei ca Micuții ‎să-ți blocheze creierul.
‎Așa e, nu vreau.
‎Când mi-a murit cobaiul, ‎am desenat 274 de unicorni.
‎Într-un weekend.
‎Fă orice trebuie făcut!
‎Dă-i bice!
‎Bună!
‎Nu ești Chip.
‎Nu. Chip s-a mutat.
‎Îl înlocuiesc. Eu sunt Honey.
‎Eu sunt Zahid.
‎Scuze, nu vreau să deranjez.
‎Voiam să-mprumut unelte de la Chip.
‎Nu am multe unelte, ‎dar ar trebui să-mi iau.
‎Ar trebui să iau niște unelte… mari.
‎Am un ciocan.
‎Voiai să bați ceva?
‎Dar…
‎Nu am șurubelniță, așa că…
‎nu putem înșuruba.
‎Vreau să-mi ajut amicul.
‎„Vreau să-mi ajut amicul.”?
‎Ce mi-o fi venit?
‎Am avut atâtea șanse ‎să-mi folosesc replicile.
‎Aveam totul în față.
‎Unelte, găurit, pironit,
‎bătut, lovit.
‎Bormașină.
‎Turn.
‎Mașină de rașchetat.
‎Eu doar…
‎Ce s-a întâmplat?
‎Am băut ceai și am vorbit trei ore.
‎Sunt un idiot.
‎Zahid,
‎sună foarte bine.
‎Da?
‎Da, sună ca o întâlnire.
‎Dar am fost îmbrăcați.
‎Despre ce ați vorbit?
‎Despre viețile, ‎speranțele, fricile noastre.
‎Nici măcar nu i-am complimentat ‎balcoanele, la naiba!.
‎Așa se întâmplă în relațiile adevărate.
‎Stați puțin! ‎Sunt un tip mai drăguț după operație?
‎Am avut o bilă greșită?
‎E posibil ca bila mea dreaptă
‎să fi fost geamănul rău?
‎Nu cred.
‎Cred că e clar că te înșeli.
‎Viața e amuzantă, nu?
‎A trebuit să pierd un testicul ‎ca să devin un bărbat mai bun.
‎Nu ești mult mai bun.
‎Mulțumesc c-ai încercat, ‎dar e clar că sunt.
‎Scuză-mă, trebuie să mă pregătesc.
‎Merg la cină cu Honey. ‎Sunt sigur că n-o să mă dau la ea.
‎Am niște vești grozave.
‎Știi cele 27 de scrisori ‎pe care le-am scris?
‎Sigur că da.
‎Mi-a răspuns deja ‎șefa Habitat for Humanity.
‎Mi-a oferit o slujbă ‎în biroul lor principal, în Georgia.
‎Da, știu. Adică, e bine pentru lume.
‎Aș învăța multe.
‎Codul vestimentar e business lejer, ‎care mă prinde.
‎Dar, ascultă! Ar începe într-o săptămână.
‎O săptămână?
‎Da.
‎E prea… E prea repede, știi?
‎Nu e practic.
‎Așa că o să refuz.
‎Sună imposibil.
‎Deci ești de acord. Ar trebui să refuz?
‎Absolut.
‎Bun.
‎Bine, mă duc să mă uit ‎la azilul ăla pentru bunica.
‎Fac o oră și jumătate cu mașina.
‎- De ce nu vii cu mine? ‎- Nu, mersi. Ocupată.
‎Te uiți la desene animate?
‎Practic, sunt un copil.
‎Putem opri la fast food ‎și la dus, și la întors.
‎Văd ce mâncare sănătoasă ai împachetat.
‎E ceva cu frunze care ies.
‎Pas.
‎Haide! Mi-ar prinde bine sprijinul.
‎Bine. Dar, dacă mă enervezi
‎cu vorbăraia ta fără oprire, ‎dau muzica tare.
‎Bine. Dar trebuie să-ți schimbi tricoul.
‎Ăsta?
‎Beth mi l-a dat.
‎Suntem prietene din nou. ‎„Cele mai bune prietene.”
‎Bine, dar lasă gustările!
‎Nu vreau să-ți vină idei.
‎Știi ce mă întreb?
‎Dac-ai putea mânca mai încet.
‎Pentru că pacienții care sângerează ‎pe stradă
‎adoră să aștepte ca un puști ‎să-și termine prânzul cu viteza melcului.
‎- Tot nu dormi, nu? ‎- Nu.
‎Știi ce trebuie să încerci? ‎Vânătoarea cu arcul.
‎- Ce? ‎- Da, resetează mintea.
‎Unchiul meu merge mereu.
‎Pastrama asta de elan?
‎E de la el.
‎Aș putea să-l sun.
‎Nu cred că mă voi putea alătura,
‎fiindcă, conform fluturașului de salariu,
‎am acumulat ‎o treime dintr-o zi de concediu.
‎Așteaptă să fii de vârsta mea! ‎Am 54 acumulate.
‎Ai 54 de zile de concediu?
‎Cincizeci și patru la zero.
‎Doamne!
‎Dacă aș avea 54 de zile de vacanță,
‎mi-aș lua mașina ‎și m-aș duce direct la Myrtle Beach.
‎Am mai fost acolo cu niște prieteni. ‎E foarte frumos.
‎Când îmi spui de ce suntem aici?
‎O trimiți pe bunica la Newton?
‎Cine e doamna?
‎- Ea e Emily. ‎- Cine e?
‎Lucrează la UCLA.
‎Mamă.
‎Ai tot vorbit despre plecarea de acasă ‎de la trei ani.
‎Sincer, îmi făcea rău un pic.
‎Dar, când te aud zicând că nu pleci,
‎îmi face și mai rău.
‎Nu e mare lucru.
‎Ba da.
‎Mereu te-am invidiat pentru visele mărețe.
‎Știu ce s-a întâmplat la Clayton, ‎anxietatea ta..
‎Știu că asta te-a speriat.
‎Nu vreau să mai trec prin asta.
‎Nici eu nu vreau asta.
‎Dar ești un om curajos, puternic
‎și te descurci cu lucruri înfricoșătoare.
‎Nu zic să mergi la UCLA. ‎Du-te și vorbește cu doamna drăguță!
‎M-ai păcălit.
‎Da.
‎Și acum… zboară ca pasărea ‎pe care ți-ai tatuat-o pe braț.
‎Ți-am ascuns asta.
‎Ba nu.
‎Și ești pedepsită.
‎Bine.
‎Plec în Antarctica.
‎Cum adică? În Alaska?
‎Bineînțeles că nu.
‎Alaska e o idee bună.
‎Multă vreme n-am știut diferența.
‎Antarctica. Alaska. Ambele-s reci. ‎Sună la fel.
‎Nu mă duc în Alaska.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Asta.
‎Mamă, mi-ai spus cândva că Micuțul ‎m-a ajutat să mă adaptez.
‎Tocmai a făcut-o din nou. ‎S-a urcat pe un vapor.
‎Asta o să fac.
‎Nu-mi trebuie un program ‎ca să merg în Antarctica.
‎Pot să merg singur.
‎Cum?
‎E foarte departe și foarte frig, ‎și tu ești mic și fragil.
‎Adevărat, dar gândește-te!
‎Sunt deja pregătit.
‎Am provizii. Am un itinerar. ‎Mi-am strâns până și banii.
‎Trebuie să-mi rezerv un loc ‎în care să stau biletele și ‎voilà!
‎E uimitor, Sam.
‎Scumpule, e…
‎incredibil.
‎Sunt tare mândră de tine.
‎Mersi, dar am venit ‎să caut niște jurnale vechi.
‎Am niște date despre călătorie ‎scrise în ele.
‎Apoi, mă duc la acvariu ‎să-i zic lui Stumpy.
‎Vrei să te duc?
‎Pot conduce. Doar împrumut o mașină.
‎Îți împrumut duba, dar o conduc eu.
‎Bine.
‎Deci fără Alaska?
‎Taci!
‎POLUL SUD ‎ANTARCTICA
‎ULUIEȘTE ‎UIMEȘTE - ZĂPĂCEȘTE- MISTIFICĂ
‎Sam, ești gata?
‎Vești bune, Stumpy. ‎Mă duc la Antarctica până la urmă.
‎Scuze dacă te-am îngrijorat.
‎Nu cred că te-a auzit prin apă.
‎Știu, dar îmi place să vorbesc cu ea. ‎E prietena mea.
‎Înțeleg.
‎O să-ți fie dor de prieteni? ‎Se pare că ai mulți brusc.
‎Da.
‎Dar trebuie să plec.
‎Știu ce vreau să fac și unde vreau să fiu,
‎deci nu simt că am de ales.
‎Da, voiam să vorbim despre asta.
‎Știu și eu ce vreau să fac ‎și unde vreau să fiu.
‎Și am acumulat ‎zile de concediu, și, ei bine…
‎Pot veni cu tine în Antarctica?
‎Știu că ai făcut planuri și pregătiri.
‎Voi fi acolo să car gențile grele, promit.
‎Bine, poți veni.
‎Da?
‎Da.
‎Bine.
‎Deci s-a întâmplat ceva.
‎Elsa m-a păcălit.
‎Crezi că e drăguță, dar are probleme.
‎M-a mințit total.
‎Mi-a dat gustări sănătoase ‎și a turuit într-una.
‎Ce încerci să-mi spui?
‎M-am văzut cu un recrutor de la UCLA.
‎Și eu.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Emily? ‎- Emily.
‎- Doamne sfinte! ‎- Știu.
‎Nu știu dacă se va întâmpla,
‎dar dacă intră oricare dintre noi, ‎aceea trebuie să se ducă,
‎indiferent dacă cealaltă se duce sau nu.
‎- Promiți? ‎- Îți promit.
‎- Juri pe frunte? ‎- Jur pe frunte.
‎- Sunt în camera greșită? ‎- Am venit să-mi cer scuze, fii drăguță!
‎Ascult.
‎Nu trebuia să-i spun toate alea lui Izzie.
‎Ai avut dreptate. Nu aveam dreptul.
‎Tată…
‎nu de asta m-am supărat.
‎Am vrut doar să o placi.
‎Ceea ce crezi tu e important.
‎Știu.
‎Mă concentrez prea mult pe viața ta.
‎Mult timp am simțit că ești singura ‎din familie pe care o înțelegeam.
‎Și eu.
‎Și asta se schimbă acum,
‎așa cum ar trebui.
‎Bine.
‎Și îmi pare rău.
‎Știi, nici de Evan nu mi-a plăcut ‎la început.
‎Iată-ne acum! ‎Suntem cei mai buni prieteni.
‎Poate în câțiva ani, eu și Izzie ‎vom conduce împreună o ambulanță.
‎Doamne! Da, mă îndoiesc. ‎Nici ea nu te place.
‎- Și ghici ce? ‎- Ce?
‎Mă duc în Antarctica cu Sam.
‎Da?
‎Bine.
‎- O să-ți fie frig. ‎- Știu.
‎Îmi pare rău.
‎E în ordine.
‎Arată delicios.
‎Nu cred c-ar putea bate tăiețeii cu unt. ‎Au fost excepționali.
‎Doamne, știi ce mi-am dat seama?
‎Sam, n-am apucat să luăm desertul ‎la Olive Garden.
‎Poftim?
‎De-a lungul timpului, mesele noastre aici
‎s-au sfârșit ‎cu un fel de ceartă supărătoare
‎la servirea aperitivelor, ‎dar nu și în seara asta.
‎În seara asta sărbătorim cu cheesecake.
‎Sam, sunt foarte entuziasmată ‎pentru călătoria ta.
‎O să-mi lipsești, desigur,
‎dar… Cred că e important să te duci.
‎Și eu cred că e important să te duci.
‎Poftim?
‎Mă uitam prin arhive,
‎fiindcă nu-mi aminteam ‎densitatea populației din Antarctica…
‎E de o sutime de om pe kilometru pătrat.
‎…și am dat peste asta.
‎E lista mea ‎cu punctele tale forte și slabe.
‎Ce a mai rămas din ea.
‎Zahid a smuls originalul.
‎Și eu am făcut o gravură.
‎Apoi ai smuls-o și pe aia.
‎Dar tot poți să descifrezi unele cuvinte.
‎„Deșteaptă, loială, pantofi curați.”
‎Am scris asta ‎la o săptămână după ce te-am cunoscut.
‎Și acum te știu de 116 săptămâni,
‎și ești mai deșteaptă și mai loială,
‎și ai pantofi mai curați ‎decât mi-aș fi imaginat.
‎Sam. Ai numărat săptămânile?
‎Au fost săptămâni bune.
‎Cred că pasărea ta magică ‎e degetul mijlociu
‎fiindcă ești bună în a sprijini oamenii.
‎Ca atunci când ai făcut ‎școala să țină un bal fără sunet
‎sau când ai țipat la copiii ăia ‎fiindcă mi-au semnat anuarul.
‎Mulțumesc!
‎Dar, la început, n-am încurajat ‎călătoria în Antarctica.
‎Dar apoi ai făcut-o.
‎Și acum trebuie să fac la fel pentru tine.
‎Cum adică?
‎Acceptă slujba ‎de construit habitate în Georgia!
‎Ce? Dar începe în curând.
‎- Nu contează. ‎- Aș pleca în câteva zile.
‎- Știu. ‎- Sam, aș fi plecată un an.
‎Cel puțin.
‎Mi-e frică.
‎Știu.
‎Dar ești cea mai curajoasă persoană ‎pe care o cunosc, Paige.
‎Asta înseamnă că nu voi fi aici ‎când pleci sau când te întorci.
‎Știu.
‎Cum să rămânem împreună ‎atât de departe unul de celălalt?
‎Nu știu.
‎Nu credeam că-mi voi găsi o iubită
‎și am găsit-o ‎pe cea mai bună din lume. Pe tine.
‎Dar acum tu trebuie să pleci, ‎iar eu trebuie să plec,
‎deci cred… că poate
‎ne despărțim o vreme.
‎Fir-ar!
‎Cred că ai dreptate.
‎Și chiar urăsc asta.
‎Și eu.
‎Păi, cine știe? Poate…
‎Poate într-o zi o reluăm de unde am rămas.
‎Poate.
‎Dar pentru că luăm o pauză de la relație,
‎nu înseamnă că voi lua ‎o pauză de la iubirea pentru tine.
‎Nici eu, Sam.
‎- Ai totul, amice? ‎- Da.
‎- Te vei descurca cu Edison? ‎- Da.
‎Honey vine să mâncăm enchillada vegană.
‎E timpul să se întâlnească.
‎- N-o lăsa să-l țină! ‎- Sigur că nu.
‎Încă ceva.
‎Le-ai scos.
‎Eu și Honey am cumpărat o unealtă mare.
‎Doar asta pot spune despre asta.
‎Pa, Edison!
‎Pa, Zahid!
‎Mulțumesc că ești cel mai bun prieten ‎și cel mai bun naș.
‎Oi fi cel mai bun naș, ‎dar tu ești cel mai bun prieten.
‎O să-mi fie dor de tine.
‎Și mie.
‎Sam, așteaptă!
‎Scuze că n-am întrebat întâi.
‎E în ordine. Măcar e strânsă.
‎Vechiul Zahid ar face o glumă, ‎dar am crescut.
‎Vechiul Zahid ar face o glumă ‎și despre asta.
‎Da.
‎Da, ar face.
‎FAMILIE
‎Ai destule șosete? Lenjerie? ‎Și ghetele tale? Sunt bătătorite?
‎Fiindcă dacă le porți când sunt noi, ‎faci bătături,
‎apoi va trebui să le descalți ‎și-ți vor îngheța picioarele.
‎Ghetele sunt bune.
‎Nu pot să cred că pleci.
‎Nici eu.
‎Dar mi se pare just.
‎Așa e.
‎Ești îngrijorată că plec?
‎O să-mi fie dor de tine, dar nu.
‎O să vă distrați de minune.
‎În general, ‎sunt calmă în situațiile astea.
‎Așa e, foarte calmă.
‎Te iubesc.
‎Și eu.
‎Ești gata?
‎Știu.
‎Sunt aici. Hai să ne cărăm!
‎Am ceva pentru tine.
‎O mână?
‎Mâna mea.
‎Deci, dacă faci o prostie,
‎te pot pocni din capătul lumii.
‎Dacă fac o prostie, probabil că voi muri,
‎dar va fi o amintire bună ‎să-mi păstrez judecata, așa că mulțumesc.
‎Cu plăcere.
‎Și eu am ceva pentru tine.
‎Bluza ta cu glugă verde?
‎Dar e preferata ta.
‎Da, e cea mai bună a mea.
‎E prea subțire pentru Antarctica, ‎dar e numai bună aici.
‎Da, e cel mai bun mod de a o purta.
‎E rândul meu cu exploratorul.
‎Ascultă…
‎Ce…
‎Cred că încearcă să spună ‎că e mândră de tine.
‎Mulțumesc, mamă.
‎Cu plăcere.
‎Bine.
‎Suntem pregătiți.
‎Pașapoartele.
‎Nu puteți uita pașapoartele.
‎Sam, arăți foarte bine în poză.
‎Asta e poza pentru care nu poți zâmbi.
‎Nu m-am putut abține. Sunt fericit.
‎Ești gata să pleci?
‎Da.
‎Bine.
‎Te iubesc.
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi