Plzeň-fængslet i Tjekkiet.
En af Europas største producenter af crystal meth.
Vi skulle producere 105 kilo meth på to år.
Næsten en ud af tre tjekkiske indsatte
var afhængige af crystal meth, før de blev fængslet.
Jeg begyndte at injicere meth, og det gik galt.
Man skal ikke sove og spise, når man tager meth.
Man nyder det bare.
Det er en udfordring at holde stofferne ude af fængslet.
Kan du se snoren, der kommer ned?
Sådan flyttes stofferne fra cellerne, når de er låst inde.
Stoffer finder en vej overalt. Sådan er det bare.
Mit navn er Raphael Rowe.
Jeg tilbringer en uge i dette tjekkiske fængsel,
men jeg har siddet bag tremmer før.
Jeg afsonede 12 år for et mord, jeg ikke begik.
Nu rejser jeg verden rundt
for at se, hvordan livet er i verdens hårdeste fængsler.
Tjekkiet.
Europas hovedstad for crystal meth.
Tyve meth-laboratorier, ofte sat op i folks egne hjem,
findes med razziaer hver måned.
Injektion af crystal meth er mere almindeligt her end noget andet sted i EU.
En undersøgelse viste endda, at fisk i tjekkiske floder
viser tegn på meth-afhængighed.
Intet andet sted i Europa har
et større problem med crystal meth end her i Tjekkiet,
og for producenterne og dem, der handler med stofferne,
er der mange penge at tjene.
Og det er et vanedannende stof,
så brugerne begår ofte kriminalitet for at finansiere misbruget.
Det er den nationale narkochef general Jakub Frydrychs opgave
at holde låget på epidemien med crystal meth,
som her kaldes Pervitin.
Hvordan vil du beskrive omfanget af problemet her?
Fænomenet metamfetamin er ondt.
Pervitin er det stof i Tjekkiet, som skaber flest sundhedsmæssige, sociale
og kriminelle risici omkring stoffer.
Vi ser det i kriminelle grupper, som er indblandet i biltyverier.
Det er ofte mennesker, som udnytter stoffets stimulerende virkning
til at begå kriminelle handlinger.
Små laboratorier får nu større aktører.
Vi har set en forvandling i de sidste fem år.
Og den består i, at metamfetamin
bliver importeret i stor skala til Europa.
De plejede at finde et til halvandet ton om året,
men nu er det omkring seks til syv ton beslaglagt metamfetamin i Europa.
Meth-epidemien er en stor udfordring for tjekkiske fængsler.
30 % af indsatte brugte crystal meth i de sidste 12 måneder før deres dom.
Jeg tilbringer den næste uge i Plzeň, et af landets største fængsler,
for at se, hvordan de håndterer problemet.
Jeg har hørt, at fængslet har en modig tilgang til at bekæmpe afhængighed,
et strengt anti-narko-program, som jeg slutter mig til den næste uge.
Jeg ved ikke, om fængslet realistisk set kan hjælpe dem,
som er afhængige af sådan et alvorligt stof.
Men det finder jeg snart ud af.
Halvdelen af de indsatte, de mindre farlige,
bedes om selv at tage hen til fængslet.
At ankomme til fods er første gang for mig.
DAG 1
Der er mere pigtråd end på en pigtrådsfabrik.
-Det er enormt. -Følg min kollega.
Det minder mig om et fængsel i London, jeg sad i,
Wandsworth, et af Storbritanniens mest berømte fængsler.
Det er ikke behageligt at være et sted, som minder en om et sted,
man selv har siddet.
Tag det hele af.
Som tidligere livstidsdømt bliver jeg behandlet som en farlig indsat
og udsat for en særligt invasiv undersøgelse.
Du kan tage resten af.
Behold undertøjet på indtil videre.
Tager du stoffer?
Jeg tager ikke stoffer, nej.
Vend ryggen mod mig og lav tre knæbøjninger.
Hele vejen ned.
Løft armene.
Stik tungen ud.
Tungen op.
Okay.
Løft pungen.
Okay. Tag tøj på.
Grundig undersøgelse.
Løfte mine nosser og det hele.
Tag tæppet og læg det hele i det.
Min celle er i fængslets narkofløj,
hvor 80 indsatte om året vælges til ti måneders rehabilitering.
Det er en kombination af strenge regler og obligatoriske terapeutiske aktiviteter.
Hej.
Godt. Den her?
Ja.
Hvis der sker noget, er der en nødknap på væggen.
Tryk på den, så kommer jeg.
Farvel.
Okay. Hvordan går det?
-Hej, Petr. -Petr.
-Hej, jeg er Kuba. Ja. -Hvordan går det? Kuba? Kuba.
-Hej, Marek. -Marek.
Kan I vise mig rundt? Er det min madras?
-Ja, det er din. -Og du er her, Petr?
-Ja. -Okay.
Og I to er…
Han sover her. Jeg sover her.
Og I har et toilet og en håndvask.
-Intet brusebad. -Nej.
De fleste indsatte her, hvis ikke alle,
har et narkoproblem?
Ja, de fleste er her på grund af stoffer eller alkohol.
De kommer her for at blive behandlet.
Fortæl mig lidt mere om, hvordan regimet fungerer her.
Man skal gøre rent,
så man glemmer stofferne.
Hvis man vil have noget, skal man arbejde for det.
Man skal arbejde på sig selv.
Men der er også "gode" folk.
De her "hotovci", som går rundt og tjekker ting.
De opfører sig som vagter, så de føler, at de er over en.
De er det, man kalder stikkere eller…
De rapporterer til vagterne.
Hotovci er en gruppe indsatte, som har gennemført de ti måneder
og blev valgt til at blive i fløjen
for at hjælpe med at overvåge de andre indsatte.
Hej.
Jeg er blevet indkaldt af hotovci-chefen.
Jeg er Raphael.
Jeg er Mates.
-Mates? -Ja.
Hvilke regler skal jeg overholde?
Hvad skal jeg vide, så du ikke anmelder mig?
Ja, de grundlæggende regler er
at være klædt på, når du går på gangen.
Ingen rygning i cellerne. Det sker i rygerummet.
Hvis man bliver taget, får man en disciplinær straf.
To gange om dagen, klokken otte om morgenen
og klokken seks om aftenen,
skal cellen være ren, okay?
Okay, det er ret… Okay.
Vær forsigtig, når du spiser frokost.
Tal ikke med folk fra andre fløje.
Hvis vagten ser dig,
får du en disciplinær advarsel om uautoriseret kommunikation.
Sådan fungerer det her.
Hvis du er utilfreds med det, kan vi tale med vagtkontoret,
og du kan gå.
De tager tydeligvis disciplin alvorligt her.
Tilbage i cellen vil jeg sikre mig, at jeg ikke bryder reglerne.
Og jakken skal altid knappes?
-Ja, det skal den. -I kanten?
Hvorfor? Hvad kan der ske? Hvad er konsekvenserne?
Hvis du bryder reglerne flere gange,
og du bliver irettesat af vagterne, ender du måske i isolation.
Det er meget strengt.
Han beskriver det som et lille samfund.
De har deres egne regler.
De vil være her, så de skal følge reglerne.
Det er et seriøst sted, for de tager
det, som de gør her, meget seriøst.
Og med det mener jeg, at jeg allerede føler mig kontrolleret,
og det er her, det begynder.
DAG 2
Det er min første morgen i Plzeň-fængslet i Tjekkiet.
Vores celledøre bliver åbnet klokken fem.
Før morgenmaden bliver jeg vist rundt af Petr, Jakub og Marek.
En af deres vigtigste kontakter i fløjen
er en civilperson, ikke en fængselsbetjent.
Her er rådgiverens rum.
De er her det meste af dagen.
Hvis du har brug for noget, kan du komme her.
Så det er som en socialrådgiver?
En, som I kan tale med, hvis I har problemer?
Ja.
De indsatte skal bestå hyppige narkotester,
og i modsætning til i hovedbygningen skal de jævnligt tale med en terapeut
og udføre pligter og terapeutiske aktiviteter.
Hvis de ikke samarbejder, kan de blive sendt væk fra fløjen.
Jeg kigger på de to forskellige farver på væggene.
Jeg prøver at forstå, hvad de betyder.
Dem, som er længst i programmet, er på den side.
Når man går videre i programmet, får man et bedre rum.
Efter boller til morgenmad
og en optælling, starter den daglige rutine
med rengøring af hver en centimeter i fløjen.
Hvorfor vagten står bag mig og inspicerer mit arbejde, ved jeg ikke.
Åh gud, se.
Jeg har mistet respekt.
Færdig.
-Færdig. -Færdig med opgaven?
Det var sgu totalt meningsløst.
Voksne mænd, som forsøger at bekæmpe afhængighed,
får vist, hvordan man fejer.
Det er fjollet og meningsløst efter min mening.
Indtil videre har jeg ikke haft tid til at lære mine cellekammerater at kende.
Den ene begyndte at tage og sælge Pervitin, crystal meth,
da han stadig gik i skole. Marek er kun 22 år.
Kan du læse og skrive?
Ja, det kan jeg.
Men du er stadig på grundskoleniveau.
Jeg afsluttede niende klasse i fængslet, fordi jeg blev dømt som mindreårig.
Du kom tilbage i fængsel, før du kunne gøre noget mere målrettet i dit liv.
Jeg gik tilbage til det, jeg kunne.
Jeg begyndte at sælge stoffer igen.
Jeg gjorde det samme igen, indtil de fængslede mig.
Jeg havde ikke tid til uddannelse og tænkte slet ikke på det.
Petr fik også problemer som teenager og blev fjernet fra sin familie.
Da jeg blev løsladt efter den sidste dom, blev jeg gift.
Hvad var din sidste dom?
At forårsage alvorlig skade.
Hvor mange gange har du siddet inde?
Fra 13 til 18 år
var jeg ude i halvandet år,
og så sad jeg inde i to og et halvt år.
Hvad gjorde du som 13-årig?
Min far er alkoholiker,
og han sloges med mig og min mor.
Jeg sloges med mine klassekammerater.
Og det nåede til et punkt, hvor de sendte mig i fængsel.
Da jeg blev løsladt som 18-årig, hængte min far sig,
og jeg begyndte at injicere Pervitin.
Så brækkede jeg en fyrs ben,
og de fængslede mig igen.
Da jeg blev løsladt, ville jeg forandre mit liv,
og jeg fik en kæreste.
Jeg friede.
Så var hun mig utro.
Hun gjorde det med en fyr, og jeg bankede ham.
Nu er jeg blevet dømt for at skade folk fire gange.
Han har det svært.
En ung mand, som har det svært. Han er kun 25 år.
Han har hele livet foran sig, hvis han kan få styr på de udfordringer,
han skal overkomme nu.
Stakkels Marek. Han er 22 år, og man kan se det.
Han behøver ikke at sige, at han frygter for sin fremtid.
Når de kommer ud, starter den rigtige udfordring.
Fungerede det?
Om eftermiddagen bliver mine cellekammerater og jeg
sendt ud for at arbejde i fængselshaven.
Har du bygget hele den sti?
Nej.
-Jeg laver den her. -Ja?
Og den her.
Jeg kan godt lide det. Man glemmer det, der sker i ens liv.
At man er trist og savner sin familie.
Det er bedre for psyken.
Jeg har allerede mødt flere indsatte, hvis liv blev smadret af crystal meth,
men ingen, som er her for at producere det.
Så snakker jeg med en indsat ved navn Jakub.
Jeg var en iværksætter.
Mit job var at skrotte biler økologisk,
så jeg havde tilladelse til at importere kemikalier,
som jeg kunne købe officielt.
Hvad var din forretning med Pervitin?
Vi var en gruppe på 24 personer,
som skulle producere 105 kilo meth på to år.
Det er meget Pervitin at producere.
Er det en organiseret kriminel gruppe?
Ja, jeg gav dem kemikalierne. En fyr var ansvarlig for pillerne.
Og fem andre kokke, som vi leverede kemikalier og piller til,
delte det mellem sig.
Og jeg tænkte, at hvis jeg solgte kemikalierne,
og fordi de også bruges til at lave fyrværkeri,
så ville det ikke være ulovligt.
Så du vidste, du solgte til organiserede kriminelle, som lavede crystal meth.
Hvad er gadeværdien for 105 kilo Pervitin?
Fire millioner euro.
Hvad synes du nu om, at mænd som dig er skyld i
så mange mænd og kvinders undergang her i landet?
Hvad tænker du nu, hvor du sidder inde og ser mange af dem?
Nu, hvor jeg er her, ser jeg dem, der er her,
som har mistet familier, penge og job.
Dem, som tog meth af dårlig kvalitet og har mistet tænderne.
Vi var stolte af at give
ren, uskåret meth. Se.
Er det en Pervitin-pose? Narkopose?
Ja, narkopose. Ja.
Ja. Heldigvis er der ingen narko i den.
Du synes, det er sjovt, ikke?
Manden, der leverede narko,
som ødelagde så mange menneskers liv, synes, at en lille tom pose er sjov.
Jeg ved ikke, om det virkelig er en narkopose,
eller om Jakub har en dårlig sans for humor.
Uden store producenter på et hvilket som helst niveau
ville stoffet ikke eksistere.
Og indtil mænd som Jakub bliver stoppet af myndighederne,
vil stoffet blive produceret.
Men han har vist ikke helt forstået, hvor vigtig hans rolle er
i at gøre folk afhængige, så de ender på bunden.
Og der vil altid være en adskillelse i hierarkiet mellem producenterne
og dem som Petr, Jakub og Marek, mine cellekammerater,
som er de sårbare børn, unge mænd, der ender med at tage stoffet.
DAG 3
Ja, jeg fik syltetøj, en kop te og boller.
Jeg når knap at drikke min te, før Petr er klar til at arbejde.
Efter morgenmaden rydder vi op.
De tjekker, om der er støv.
Som her øverst på døren.
Om der er støv på stolene, her på bordet, under skabene, og om alt er ryddet op.
Om sengene er redt.
De tjekker alt.
Hvad sker der, hvis de finder støv?
Så skriver de en rapport, og tre af dem giver et rødt mærke og begrænsninger.
Efter navneopråbet går de fem præfekter eller hotovci i gang.
-Det er hotovci. -Hotovci.
De tjekker, om værelset er rent.
-Det er dem, du ikke kan lide. -Ja.
Hvis vi ikke gør rent.
Så han rapporterer til vagterne,
den indsatte rapporterer til vagterne, om det er rent eller ej?
Ja.
Derfor kan folk ikke lide ham.
Nej.
Jeg opdager noget nyt hver dag. Det handler ikke kun om inddæmning.
Det er organisation og disciplin.
Der er en struktur her,
som mændene følger, for hvis ikke,
så mister de nok retten til programmet, eller de bliver straffet.
Heldigvis er det ikke kun regler og rengøring.
De indsatte modtager også terapi designet til at mindske stress og vold,
såsom yoga ledt af en indsat.
Godt fremmøde. Masser af grynt og støn.
Den her?
Mates, den hotovci, jeg mødte på min første dag,
har allerede gennemført narkoprogrammet,
og jeg vil høre, hvordan det fungerede for ham.
Han passer fængslets egne tropiske fisk.
Ved du, hvordan man stjæler olie?
-Ja. -Ikke?
Ja. Det gør jeg ikke.
Jeg er god til at stjæle benzin. Se her.
Og så med den hånd.
-Den hånd. Okay. -Godt. Okay.
Pas på ikke at suge fiskene op.
Og slip.
Hvordan startede du på programmet?
Hver gang jeg begynder at tage stoffer, stjæler jeg og kører uden kørekort
og flygter fra politiet.
Det samme igen og igen.
Hvornår tog du sidst et stof?
Jeg har ikke taget noget, siden jeg blev fængslet.
Jeg tager det alvorligt,
mest på grund af min familie, min søn,
og på grund af min kæreste, som stadig tror på mig.
selvom jeg er, som min mor siger, uforbederlig.
Jeg sidder bag tremmer som straf for min opførsel.
Programmet, fløjen, hvor de forsøger at opgive stoffer,
hvad er de andre fordele?
Den største fordel er,
at de forsøger at hjælpe en og arbejder med en.
Specialister, psykologer og terapeuter tager sig af alle her
for at løse deres specifikke problemer med dem.
Hvis du ser de andre fløje her,
kender de kun til stoffer.
Det er der hver dag.
Folk injicerer stoffer der og ville dræbe for stoffer.
De er ligeglade med, hvad der sker om en uge eller to uger.
Eller når de kommer ud. De tænker kun på nuet.
Hotovcier som Mates har gennemført programmet,
som Petr og de andre er i gang med,
og de klarede det og bliver belønnet med roller i fængslet.
Jeg synes, det er ret smart, fordi det giver dem et ansvar,
som de nok aldrig har haft før i livet.
Og det er interessant, for det er et trinbræt for dem
til at opgive deres livsstil med at tage Pervitin
og at være en del af det kriminelle broderskab.
Så langt, så godt er det lykkedes ham.
Men den rigtige udfordring starter derude.
Uanset om de er en hotovci eller ej,
får alle indsatte i min fløj en time om dagen ude i motionsgården.
Værsgo.
-Mig? -Dig.
To.
Ja!
-Kom så! -Jeg gør det.
-Hallo! -Kom så!
Kom så!
-Kom så! -Kom så!
Jeg er ude af form.
Gården er omgivet af cellevinduer,
og jeg ser noget, som ser mistænkeligt ud.
Marek. Snoren, som går fra den øverste celle til den anden,
er det sådan, de flytter ting rundt?
-Kaffe. Tobak. -Hvad som helst.
Stoffer.
Okay.
Det er vist det, der sker derovre lige nu.
Jeg vil spørge min cellekammerat, Marek,
hvor svært det er for ham at holde sig fra crystal meth.
Jeg har prøvet næsten alt.
Det er et stof til alle formål.
Man skal ikke sove og spise, når man tager meth.
Man nyder det bare.
Det er stadig stærkere end mig.
Man kan ikke undslippe det. Når det sker, sker det.
Man skal være forberedt på,
at man vil ødelægge det hele igen, og så må man starte forfra.
De talte om Pervitin og siger, at det er den bedste følelse.
Men det gør mig trist på vegne af den 22-årige,
at hans skæbne er at blive løsladt og tage stoffer igen.
Og det ville ikke overraske mig, hvis nogen af dem stadig misbruger
og skjuler det for autoriteterne.
Det er svært at finde ud af, hvad man kan gøre.
DAG 4
Fængslet fortæller mig, at ud af prøver på over 1.300 indsatte
var kun fem procent positive for crystal meth og andre stoffer.
De siger, at det er højere, end de ønsker,
men jeg har hørt mange historier fra de indsatte selv om,
at der er stoffer i hovedbygningen.
Så i dag forlader jeg narkofløjen for selv at undersøge det.
Jeg bliver sendt hen på fængslets fabrik,
hvor 300 indsatte laver stålbroer og trapper
for et privat firma for halvdelen af den tjekkiske mindsteløn.
På fabrikken møder jeg Larry, som sidder inde for tyveri.
-Det er dit job. -Det er mit job. Jeg skærer…
Jeg skærer metalstrimler,
og strimlerne og pladerne bliver samlet.
Så du skærer dem, og de bliver til det.
Ja.
Du lægger dem, og de presses sammen.
Sammen. Og der er slutresultatet.
Og du får 8.500 koruna om måneden.
-Ikke meget, men hvad kan man gøre? -Bedre end ingenting.
Når fængselsarbejderne holder pause,
får jeg chancen for at vurdere, hvor stort narkoproblemet er
her i fængslets hovedbygning.
Jeg har hørt, at der er et problem med stoffer her i fængslet.
Især Pervitin er et alvorligt problem.
Er nogen af jer stofmisbrugere?
Jeg tager dem, men er ikke afhængig.
Griner I, fordi han er afhængig?
Hvorfor griner de af dig, Michal?
Ingen anelse. De er begge to junkier.
Er I også junkier?
Sommetider.
Sommetider. Pervitin? Kun Pervitin?
Vi er tjekkere, og "honningkager" er en del af kulturen.
Det er trist, men sådan er det, ikke?
Det er bare vores kultur.
-Ikke, Michal? -Det er det.
Hvor er I tre i denne cyklus af stofmisbrug og kriminalitet nu?
Har fængslet forandret, hvem I er, og hvad I laver udenfor?
Og hvad I vil gøre, når I har afsonet og kommer ud?
Det hjælper fængslet ikke med, og vi bliver ved med at tage dem.
Dem, som kan lide det, fortsætter. Hvorfor skulle vi lyve?
Endelig er du ærlig.
Det bliver ikke mere ærligt, vel?
Tak for ærligheden.
Lige nu virker de fast besluttede på ikke at være stoffri efter løsladelsen.
Men for dem, som vil forandre deres liv,
tilbyder fængslet teknisk træning i en række færdigheder.
Det her er fængslets tekniske skole.
Det er værkstederne, hvor man får specialiseret træning.
Du skal være her.
Her?
Og her er tegningen, som vi følger.
Her på teknisk skole kan de lære at bore, svejse og at læse tegninger.
Så de kan bruge det udenfor.
De er kvalificerede til arbejdet.
Dit navn?
-Anthony. -Anthony.
Her.
Sådan her.
-Ja? -Ja.
Gør jeg det rigtigt?
Ja.
Hvor længe har du siddet i fængsel?
Det er mit fjerde år.
Stoffer.
"Drogs."
Sælger du stoffer? Bruger du stoffer?
Nej. Jeg koger dem. Jeg laver dem.
Hvor mange gange har du siddet inde?
Fire gange.
Hvad sad du i fængsel for de tre andre gange?
Også stoffer. "Drogs."
-Stoffer. -At koge stoffer igen?
Ja.
Så du har arbejdet her i to år.
Har det hjulpet? Hjælper det?
Ja. Lidt. Ja.
Hvordan hjælper det?
For det første går tiden hurtigere.
For det andet ser man noget nyt. Jeg har aldrig arbejdet i mit liv.
Så for mig er det sjovt.
Enhver ny færdighed er et nyt våben,
som man kan bruge uden for fængslet til at få et job, og det handler om det.
Det skal fængslet gøre. Lære de indsatte nye færdigheder.
Det giver dem noget, som de ikke havde i deres liv,
og det kan kun være godt.
DAG 5
I dag skifter jeg side og er sammen med fængselsvagterne.
De vil vise mig deres indsats for at holde stoffer ude af fængslet.
Hvor skal jeg hen? Jeg skal møde hundeføreren,
som gennemsøger ting, der bliver sendt til fængslet
fra de indsattes familier.
Hvad leder hunden efter?
Opiater, stoffer.
Pervitin, heroin, marihuana.
Er det sikkert at komme ind?
Okay.
Hej.
Hunden er faktisk det mest effektive, vi har.
Den kan finde det, vi ikke finder med røntgen eller andre steder.
Ja, det er posten fra i dag.
Hunden tjekker den, og den bliver tjekket igen,
og så får de indsatte posten.
Det kræver mere end en snusehund at holde stoffer ude af et fængsel,
som er så stort som dette.
I dag deltager vagterne i oprørstræning.
De ser ud til at være klar.
Med over 1.000 indsatte i fængslet skal de være klar til problemer.
Og i dag spiller jeg rollen som en voldelig indsat.
Det minder mig om, da jeg selv sad inde,
og hvordan det føles at møde overvældende kraft.
Pis.
Hunden har lige stoppet den sidste af mine oprørsmænd.
Det betyder intet, om man er stor og stærk og kæmper imod.
De er større og stærkere og vil stoppe en.
Da jeg sad rigtigt i fængsel,
blev jeg sendt i isolation flere gange, end jeg kan tælle.
Og her i Plzeň er isolationen et travlt sted.
Trappen er smal, så vær forsigtig.
Det er det værste sted, man kan ende i fængslet.
Hvor mange celler har I til rådighed til problemindsatte?
Toogtredive celler.
Er de alle optaget lige nu?
De fleste af dem.
Lad os se på den her.
Kom ind.
Okay. Der kan være op til to indsatte.
Ja, to indsatte.
Tror du, at det hjælper at straffe de indsatte sådan?
Hjælper det jer med at styre fængselsbefolkningen?
Problemindsatte indser, at de har gjort noget forkert.
Når de er tilbage i deres celle og deres fløj, så har de lært noget.
Og de opfører sig pænt.
Ved du, hvor længe en indsat må sidde i isolation?
Det afhænger af, hvad personen har gjort.
Maksimum er 28 dage.
Den barske virkelighed om, hvordan indsatte straffes med isolation.
Og det ved jeg, fordi jeg har tilbragt 28 dage
i isolationsceller uden privilegier.
Jeg ved, hvor svært det er at overleve en dag
og endnu værre, 28 dage.
Fald til ro.
Må jeg tale med nogen hernede?
Og finde ud af, hvordan det er, hvad de gjorde, og om de har lært noget?
Det er desværre ikke muligt lige nu.
Der er en vagt der, ikke denne vagt,
men der er en vagt, som siger nej, som om han skjuler noget.
Har manden i denne celle, låst inde i 23 timer, lært noget?
Det vil jeg gerne vide.
Men stemningen har forandret sig, dynamikken er forandret.
Den er ikke munter, så jeg må hellere gå.
Skal vi gå?
-Ja. -Gå.
Men i narkofløjen ser vi en helt anden side af regimet.
Nogle af de indsatte, som jeg har mødt,
deltager i gruppeterapi, som skal gøre dem klar til
at konfrontere deres dæmoner, når de kommer ud.
Og hvis jeg gør det for mig selv, kan jeg løse de ting.
Jeg har ret til at være trist, vred og ude af balance.
Det har jeg ret til. En person har ret til at have det svært.
Men jeg ved, at jeg har den indre styrke.
Jeg kan stole på den og skal ikke drukne den i alkohol eller stoffer.
Jeg tror, at alkohol også kan fungere som medicin.
Hvis nogen har…
Min bedstefar drak et shot blommebrandy hver morgen.
Og han havde det fint, men en alkoholiker…
Han bør ikke drikke, en spiller bør ikke spille,
og en narkoman bør ikke…
Jeg ville ikke nærme mig folk for at have det sjovt.
Jeg drak mig fuld derhjemme og så videoen fra mit bryllup.
-Du plagede dig selv med vilje. -Ja, jeg nød det.
Jeg nød det.
Denne form for terapi kan hjælpe de indsatte med at bekæmpe misbruget,
men i cellen finder jeg min yngste cellekammerat, Marek.
Hvor længe skal du afsone, Marek?
Jeg har været her i to og et halvt år og mangler fire år.
Så du fik seks og et halvt år.
Det er din fængselsdom, seks og et halvt år.
Det er muligt efter halvdelen af tiden,
i mit tilfælde er det tre år, at bede om prøveløsladelse.
Tror du, du får det?
Det tror jeg ikke.
Hvorfor?
Det er det, der bekymrer mig. Jeg kan ikke holde op med at tage dem.
Det skal være en stoffri fløj.
Stoffer finder en vej overalt. Sådan er det bare.
De kommer overalt.
At have sådan en fløj
har hjulpet med at reducere de indsattes afhængighed.
Men hvis man har taget stoffer,
siden man var ung, og de har overtaget ens liv,
så er fængslet nok et af de sværeste steder at opgive dem.
DAG 6
Det er min sidste dag i Plzeň-fængslet.
Hele ugen har min cellekammerat Petr, på trods af alt, hvad han har oplevet,
virket rolig og fast besluttet på at bryde sin afhængighed for altid.
Noget giver ham en styrke, som få crystal methmisbrugere har.
Det er søndag eftermiddag, og Petr, min cellekammerat,
har inviteret mig til gudstjeneste.
Hvordan går det?
Her i fængslet har I den store fordel af en masse fritid,
hvor I kan forbedre jer selv.
Synden slutter her. Det er her, elendigheden forsvinder.
-Amen. -Amen.
Før Guds ord tales,
hvis du har en bøn i hjertet,
en kort tak til Gud eller noget.
Kære Gud, jeg vil gerne takke præsten,
for på grund af ham er jeg vågnet, og på grund af ham ser jeg Gud,
og jeg tror.
Beskyt min familie, min mor og alle mennesker i verden.
Beskyt alle dem, der fortjener det.
Jeg elsker dig som min eneste herre. Jeg ærer dig, Gud. Amen.
Amen.
-Amen. -Amen.
Vorherre, Jesus, tak for hver dag.
Tak for alt, du gør for os, og fordi du er her hos os. Amen.
-Amen. -Amen.
Hvordan har du det, når du kommer ud?
Hvordan har du det følelsesmæssigt efter en gudstjeneste?
Det giver mig styrke.
Jeg er stærk.
Mennesker er gladere, når nogen elsker dem.
Og den, som ikke har kærlighed og ikke har en familie…
Vi har brug for kærligheden. Mennesker har brug for kærlighed.
Og det her er kærlighed for mig.
Okay.
Nu skal jeg sige farvel til alle mine tre cellekammerater.
Jeg vil sige tak, fordi I fik mig til at føle mig velkommen.
Jeg var samme sted, da jeg var på jeres alder,
og jeg kom ud og fandt et andet formål.
Jeg fandt et andet liv.
Det er I også i stand til.
Det lyder, som om du ønsker det, Petr.
Jeg har indtryk af, at du virkelig ønsker at komme ud og…
Du er fast besluttet. Jeg kan se det i dig.
Så du bør kunne opnå det.
Marek og Jakub,
I har også en chance, hvis I virkelig ønsker det.
Vi takker dig.
Det var fantastisk. Vi vil savne dig.
Du mindede mig om, hvordan det er at være derude,
og jeg bliver trist.
-Held og lykke. -Tak.
Held og lykke, Marek. Held og lykke, Petr.
Pas på jer selv. Okay.
Det er sværere, når de er så unge. Jeg ser på lille Marek.
Når jeg ser hans små bamseøjne se på mig med desperation,
og jeg er hård i virkeligheden,
men så blød som ethvert menneske, der ser på et andet menneske,
især en ung person, som ikke har haft en chance, og tænker:
"Hvad fanden kan vi gøre?"
Og man vil tage ham i hånden, eller det vil jeg, og sige:
"Følg mig. Jeg peger dig i den rigtige retning. "
Før jeg forlader Plzeň-fængslet, vil jeg møde fængselsdirektøren,
oberst Pavel Kopačka.
Hvor stort et problem vil du sige, at jeres fængsel har med stoffer?
Jeg tror, at det er et problem i alle fængsler i verden,
for at smugle stoffer ind i en bygning
er meget lettere end større genstande.
Vi tester så meget som muligt, og hvis nogen tager stoffer,
hvis vi opdager, at nogen tager et vanedannende stof,
så får de en af de hårdeste straffe, vi kan give.
Vi ser det som en af de mest alvorlige overtrædelser,
som en indsat kan begå.
Og hvad er logikken bag programmet i fløjen, jeg sad i?
Hvorfor er regimet så strengt?
Regimet er indrettet sådan,
så de indsatte kommer ind i vanen.
Hvis de er afhængige,
skal de, efter vores mening, lære at have bedre selvkontrol
og lære, hvordan man opfører sig.
Det kan de gøre ved at følge reglerne.
Tror du, at I opnår målene om at reducere antallet af misbrugere i fængslet?
Vores data viser, at ud af dem,
som fuldfører programmet,
kommer to tredjedele aldrig tilbage.
Mange tak for din tid. Jeg sætter pris på det.
Fængslet har en stor udfordring med indsatte,
som har alvorlige afhængighedsproblemer,
ofte med Pervitin, også kaldet crystal meth.
Men jeg har også set positive initiativer
for nogle af de indsatte, som får disciplin og struktur i deres liv.
Men for størstedelen af de indsatte, tror jeg, at der skal gøres mere.
Tekster af: Mila Tempels