Închisoarea Plzeň, Cehia.
Unul dintre marii producători de metamfetamină din Europa.
Urma să producem 105 kg de metamfetamină în doi ani.
Aproape unul din trei prizonieri cehi
consumau metamfetamină înainte să fie condamnați.
Mi-am injectat metamfetamină și a ieșit prost.
Când o consumi, nu mai dormi, nu mai mănânci.
Ești euforic.
Închisoarea încearcă să blocheze accesul drogurilor.
Vezi sfoara care atârnă acolo?
Așa se transferă drogurile între celule în perioada de izolare.
Drogurile oricum ajung înăuntru. Asta e situația.
Mă numesc Raphael Rowe.
Stau o săptămână închis în această închisoare cehă.
Nu e prima oară când sunt închis.
Am ispășit 12 ani pentru o crimă pe care nu am comis-o.
Acum străbat globul,
ca să descopăr cum e viața
în cele mai dure închisori din lume.
Republica Cehă.
Capitala europeană a metamfetaminei.
Douăzeci de laboratoare de metamfetamină, adesea încropite în casele oamenilor,
sunt supuse raziilor aici în fiecare lună.
Injectarea metamfetaminei e mai comună aici
decât oriunde în Uniunea Europeană.
Un studiu a descoperit că până și peștii din râurile Cehiei
dau semne de dependență de metamfetamină.
Dovezile arată că niciunde în Europa
nu există o problemă mai mare cu metamfetamina ca în Cehia.
Iar fabricanții și vânzătorii acestui drog
câștigă sume uriașe. E un drog care dă dependență atât de mare,
că utilizatorii deseori comit infracțiuni ca să-l cumpere în continuare.
Șeful Agenției Naționale Antidrog, gen. Jakub Frydrych, are datoria
de-a limita răspândirea epidemiei de metamfetamină,
cunoscută aici ca Pervitin.
Care spuneți că ar fi dimensiunea problemei aici?
Fenomenul metamfetaminei e malefic.
Pervitinul e cu siguranță drogul care, în Cehia,
cauzează cele mai mari riscuri de sănătate, sociale și criminale.
Îl vedem în grupurile criminale implicate în furturi de mașini.
Aceștia sunt adesea oameni
care profită de efectele stimulente ale metamfetaminei
și chiar o folosesc atunci când comit infracțiuni.
Laboratoarelor mici li se alătură acum jucători mai mari.
Trecem printr-o transformare de cinci ani încoace.
Asta constă în faptul că metamfetamina
e importată pe scară largă în Europa.
Înainte se confisca o tonă, o tonă și jumătate pe an,
dar acum se confiscă între șase și șapte tone
de metamfetamină în Europa.
Epidemia de metamfetamină e o mare problemă pentru închisorile cehe.
30% dintre deținuți foloseau metamfetamină cu 12 luni înainte de condamnare.
Voi sta următoarea săptămână închis la Plzeň,
una dintre marile închisori din țară, ca să aflu cum fac față problemei.
Am auzit că acolo există o abordare îndrăzneață a dependenței,
un program strict antidrog, la care voi lua parte săptămâna viitoare.
Nu știu dacă închisoarea asta îi poate ajuta
pe cei dependenți de un drog atât de puternic.
Dar cred că voi afla.
Jumătate dintre deținuți, cei mai puțin periculoși,
sunt îndemnați să vină singuri la închisoare.
N-am mai venit niciodată pe jos.
PRIMA ZI
E mai multă sârmă ghimpată ca oriunde.
- Locul e imens. - Urmați-l pe colegul meu!
Îmi amintește de o închisoare londoneză în care am fost,
numită Wandsworth, una dintre cele mai faimoase din Anglia.
Nu e plăcut să fii într-un loc care-ți amintește
de o închisoare în care ai fost deținut.
Dați-vă jos toate hainele!
Ca fost condamnat pe viață, voi fi tratat ca prizonier foarte periculos
și voi fi supus unei percheziții deosebit de invazive.
Dați-le jos și pe celelalte!
Puteți rămâne în chiloți momentan.
Folosiți droguri?
Nu mă droghez.
Întoarceți-vă cu spatele și faceți trei genuflexiuni.
Până jos.
Acum întindeți brațele!
Scoateți limba!
Limba afară.
Bun.
Acum ridicați scrotul!
Bine. Îmbrăcați-vă.
Ce percheziție amănunțită!
Mi-am ridicat și boașele.
Acum luați pătura asta și puneți toate lucrurile în ea.
Celula mea va fi în sectorul special al narcomanilor,
unde sunt selectați 80 de prizonieri pe an pentru un program de dezintoxicare.
Am auzit că combină reguli stricte
cu activități terapeutice obligatorii.
Salut!
Totul bine. Ăsta?
Da.
Dacă se întâmplă ceva, e un buton de urgență pe perete.
Îl apăsați și voi veni.
La revedere!
Bine. Ce faci?
- Bună, Petr! - Petr.
- Bună, sunt Kuba. Da. - Ce faci? Kuba? Kuba.
- Bună, Marek! - Marek.
Mă îndrumi tu? Aici e salteaua mea?
- Da, e a ta. - Aici stai tu, Petr?
- Da. - Bine.
Deci aici voi doi…
Doarme aici. Eu dorm aici.
Și aveți o toaletă și o chiuvetă.
- Fără duș. - Fără.
Majoritatea deținuților de aici, dacă nu chiar toți,
au probleme cu drogurile?
Da, practic, majoritatea sunt aici din cauza drogurilor sau a alcoolului.
Vin aici să se trateze.
Spune-mi mai multe despre regimul de aici.
Te pun să faci curățenie
ca să uiți de droguri.
Dacă vrei să faci ceva, trebuie să depui efort. Să lucrezi la tine.
Dar sunt și oameni „buni”, înțelegi?
Ca niște „hotovci” care vin să controleze.
Se poartă de parcă ar fi gardieni, se cred superiori.
Deci sunt un fel de turnători…
Dau raportul gardienilor.
Așa-zișii hotovci
sunt un grup de prizonieri care au terminat programul de zece luni
și au fost aleși să rămână în sector
să ajute și să-și supravegheze colegii prizonieri.
Bună!
Am fost chemat la raport de șeful hotovci.
Eu sunt Raphael.
Eu sunt Mates.
- Mates? - Da.
Care sunt regulile pe care trebuie să le respect?
Ce trebuie să știu ca să nu mă raportezi?
Regula de bază e să umbli pe hol îmbrăcat.
Altfel, nu se fumează în celule. Avem o cameră de fumat.
Dacă ești prins, primești o pedeapsă disciplinară.
De două ori pe zi, la opt dimineața
și la șase seara, se controlează celula,
care trebuie să fie curată, da?
Bine, asta e destul de…
Și ai grijă când mergi la prânz,
nu vorbi cu nimeni de pe alte sectoare.
Dacă te vede gardianul,
ești notificat disciplinar pentru comunicare neautorizată.
Așa merg lucrurile aici.
Dacă nu ești mulțumit, ne adresăm gardienilor și poți pleca.
E clar că iau disciplina în serios aici.
Înapoi în celulă, vreau să mă asigur
că nu încalc nicio regulă.
Haina trebuie încheiată la nasturi?
- Da. Trebuie. - Pe căptușeală?
De ce? Care ar fi consecințele?
Dacă continui să nu respecți regulile
și ești mustrat de gărzi, ajungi la izolare.
E foarte strict.
După ce spune el, sunt o comunitate mică
și au propriile reguli.
Băieții vor să fie aici, deci trebuie să le respecte.
Aici nu e de joacă, iau…
tot ce fac foarte în serios.
De aceea, mă simt deja controlat.
Așa începe totul.
ZIUA A DOUA
E prima mea dimineață la închisoarea Plzeň din Cehia.
Celulele sunt deschise la 5:00.
Înainte de micul-dejun, Petr, Jakub și Marek îmi prezintă locul.
Unul dintre principalele lor contacte pe sector
e un civil, nu un gardian.
Aici e sala consilierilor de sprijin.
Sunt aici aproape toată ziua.
Dacă ai nevoie de ceva, vii aici.
Sunt un fel de asistenți sociali?
Un om la care te duci să vorbești despre ce probleme ai aici?
Da.
Deținuții trebuie să treacă teste antidrog frecvente
și, spre deosebire de sectorul principal,
trebuie să facă ședințe de consiliere,
au sarcini și participă la activități terapeutice.
Dacă nu cooperează, riscă să fie dați afară.
Văd că pereții au două culori.
Încerc să-mi dau seama de ce sunt așa.
Cei care termină programul sunt de partea asta.
Când progresezi în program, primești o cameră mai bună.
După micul-dejun
și numărătoare, începe rutina zilnică.
Se curăță fiecare centimetru de sector.
Nu știu de ce mă inspectează gardianul de peste umăr.
Doamne! Uite.
Mi-am pierdut respectul.
Gata.
- Gata! - Gata? Am terminat treaba?
Sincer să fiu, a fost o muncă inutilă.
Sunt oameni în toată firea care se tratează de dependența de droguri
și care învață să măture.
E o muncă înjositoare și fără rost.
Încă n-am avut ocazia să-mi cunosc colegii de celulă.
Unul a început să consume și să vândă Pervitin
încă de pe băncile școlii. Marek are doar 22 de ani.
- Știi să scrii și să citești? - Da, știu.
Dar ești încă la nivel de începător.
Am terminat clasa a noua în închisoare,
fiindcă am fost închis prima dată ca minor.
Ai fost închis din nou
înainte să-ți găsești un rost în viață.
Am reînceput să fac ceea ce știam.
Am reînceput să vând droguri.
Am revenit la vechea activitate
și am fost închis iar.
N-am avut timp de școală. Nici nu m-am gândit la asta.
Și Petr a avut probleme în adolescență și a fost luat din sânul familiei.
După ce am ispășit prima sentință,
m-am însurat.
Pentru ce ai fost închis?
Pentru vătămări grave.
De câte ori ai fost închis?
De la 13 la 18, apoi am fost liber un an și jumătate,
după care am fost închis doi ani și jumătate.
Ce ai făcut la 13 ani?
Tata era alcoolic.
Ne bătea pe mine și pe mama.
Eu mă băteam des cu colegii de clasă.
La un moment dat a trebuit să fiu închis.
Când m-au eliberat la 18 ani, tata s-a spânzurat.
Și am început să-mi injectez Pervitin. Apoi am rupt picioarele unui tip
și m-au închis din nou.
Când m-au eliberat, am vrut să-mi schimb viața
și mi-am găsit o iubită.
I-am cerut mâna.
Și ea m-a înșelat.
S-a culcat cu un tip și l-am bătut.
Acum sunt condamnat pentru vătămarea altor patru oameni.
E un om cu probleme.
Și e foarte tânăr, are doar 25 de ani.
Are toată viața înainte, dacă reușește să facă față
provocărilor de acum.
Bietul Marek. Are 22 de ani
și se vede cu ochiul liber
că e speriat de viitorul său.
Toți băieții ăștia vor fi eliberați. Atunci se va vedea dacă s-au reabilitat.
După-amiază, eu și colegii mei de celulă
suntem trimiși să lucrăm în grădina închisorii.
Tu ai făcut cărarea asta?
Nu.
- Eu fac asta. - Da?
Și fac asta.
Îmi place. Îți ia gândul și uiți ce ai trăit,
că ești trist, că ți-e dor de familie…
Face bine pentru psihic.
Am întâlnit deja câțiva deținuți
a căror viață a fost distrusă de droguri,
dar încă pe nimeni care să le fi produs.
Apoi am intrat în vorbă cu deținutul Jakub.
Eram un fel de antreprenor.
Aveam o curățătorie auto ecologică.
Aveam autorizație să import chimicale,
le cumpăram legal.
Ce legătură aveai cu Pervitinul?
Eram un grup de 24 de oameni
și urma să producem 105 kg de metamfetamină în doi ani.
Asta e o cantitate mare de Pervitin.
Era un grup de crimă organizată?
Da, eu le furnizam substanțele. Un tip se ocupa de procurarea capsulelor.
Și mai erau cinci „bucătari”
cărora le livram substanțele și capsulele.
Se ocupau ei mai departe.
Și m-am gândit că, dacă vând chimicalele,
fiind folosite și la fabricarea artificiilor,
nu e ceva ilegal.
Dar știai că le vinzi unor infractori care produceau metamfetamină.
Cu cât se vând 105 kg de Pervitin?
Patru milioane de euro.
Ce părere ai despre faptul că oamenii ca tine sunt responsabili
pentru ruina multor bărbați și femei din țara asta?
Ce crezi acum, că ești la închisoare și-i vezi pe mulți dintre ei?
Acum, că sunt aici, îi văd pe cei care sunt aici,
că și-au pierdut familiile, banii și slujbele.
Îi recunoști pe cei care au luat metamfetamină proastă, fiindcă n-au dinți.
Noi ne mândream că punem pe piață
marfă pură. Uite.
E o pungă de Pervitin? E pentru droguri?
Da, e pentru droguri.
Da. Din fericire, nu sunt droguri în ea.
Asta te amuză, așa-i? Omul care a furnizat drogurile
care au distrus viața multor oameni e amuzat de o punguliță goală.
N-am cum să știu dacă e o pungă de droguri
sau dacă Jakub nu are simțul umorului.
Fără producători mari, indiferent de nivel,
drogul n-ar exista, nu?
Până când cei ca Jakub nu vor fi prinși de autorități,
drogul va fi produs în continuare.
Dar cred că nu a înțeles importanța rolului său
în dependența oamenilor care au pierdut tot.
Mereu va exista o diferență ierarhică
între producători
și cei ca Petr,
Jakub, Marek și colegii mei de celulă,
copii vulnerabili, tineri care se droghează.
ZIUA A TREIA
Am gem, o cană de ceai și niște chifle.
Eu abia am apucat să-mi beau ceaiul,
dar Petr se pregătește deja de ceva.
După micul-dejun, trebuie să facem curat. Verifică dacă e praf.
Ca aici, deasupra ușii.
Dacă e praf pe scaune, aici, pe masă,
sub dulapuri. Totul trebuie să fie curățat.
Dacă paturile sunt făcute cum trebuie. Verifică totul.
Ce se întâmplă dacă găsesc praf?
Primești un raport și, la trei rapoarte, primești „bulină roșie” și ai restricții.
După apel,
cei cinci sectoriști sau hotovci pleacă la inspecție.
- Ei sunt hotovci. - Hotovci.
Se duc să verifice dacă ai camera curată.
- Sunt cei de care nu-ți place. - Da.
Dacă nu-ți faci curat în cameră.
Dacă el face raport la gardieni…
Prizonierul raportează gardienilor dacă e curat sau nu?
- Da. - Nu mă mir că nu-l place nimeni.
Nu.
Descopăr ceva nou în fiecare zi. Aici nu e vorba doar de izolare.
E vorba de organizare, de disciplină.
E o structură aici…
pe care băieții ăștia o respectă, fiindcă altfel
cred că ar fi dați afară din acest program sau chiar pedepsiți.
Din fericire, nu totul se reduce la reguli și curățenie.
Deținuții au și terapii menite să reducă stresul și violența,
cum ar fi yoga ținută de un deținut.
O prezență bună. S-a lăsat cu efort.
El?
Mates, hotovci-ul pe care l-am cunoscut în prima zi,
a finalizat deja programul antidrog
și vreau să aflu cum l-a ajutat.
El are grijă de peștii tropicali ai închisorii.
Știi cum se fură ulei?
- Da. - Știi?
Da. Dar n-o să fac asta.
Mă pricep să fur benzină. Îți arăt eu.
Și acum, cu mâna asta.
- Mâna asta. Bine. - Da, bine.
Ai grijă să nu tragi peștele.
Acum dă-i drumul!
Cum ai intrat în program? De ce l-ai urmat?
Oricând încep să mă droghez,
fur și conduc mașini fără permis
și fug de polițiști.
Așa este mereu.
- Când te-ai drogat ultima dată? - Când am fost închis.
Chiar iau lucrurile în serios…
Cred că datorită familiei mele, a fiului meu
și datorită iubitei mele, care încă crede în mine,
deși sunt, cum ar spune mama, incorigibil.
Sunt după gratii fiindcă am fost pedepsit pentru comportamentul meu.
Programul, sectorul dedicat detoxificării,
ce alte beneficii oferă?
Cel mai mare e că încearcă să te ajute și lucrează cu tine.
Specialiștii, psihologii și terapeuții
au grijă de fiecare individ de aici
și îl ajută să-și rezolve fiecare problemă în parte.
Dacă te uiți la celelalte sectoare de aici,
nu vezi altceva decât droguri.
Sunt la ordinea zilei.
Deținuții își injectează droguri acolo. Ar ucide pentru droguri.
Nu le pasă ce va fi peste una sau două săptămâni.
Nici după ce sunt eliberați. Le pasă doar de prezent.
Hotovcii, ca Mates, au încheiat programul
pe care-l urmează Petr și ceilalți
și au avut rezultate bune, deci au fost răsplătiți cu aceste roluri.
Mi se pare foarte inteligent, căci le dă acestor tipi o responsabilitate
pe care probabil n-au avut-o niciodată în viață.
Asta mi se pare interesant, fiindcă e un stimulent
ca ei să renunțe la vechea viață, când luau Pervitin,
și la locul lor în frăția criminală.
Până acum, totul bine. A reușit.
Dar provocarea vine după eliberare.
Fie că sunt hotovci, fie că nu,
toți prizonierii din sectorul meu
au o oră pe zi de mișcare în curte.
Haide!
- Eu? - Tu.
Două.
Da!
- Haide! - Hai că pot.
- Hei! - Haide!
Haide!
- Dă-i așa! - Hai!
Mi-am ieșit din mână.
Curtea e înconjurată de ferestrele celulelor
și văd acolo sus ceva ce pare suspect.
Marek. Cablul care trece de la o celulă la alta…
Așa se transportă marfa?
- Cafea, tutun… - De toate.
Droguri.
Bine.
Pare că exact asta se întâmplă acum.
Vreau să aflu mai multe de la Marek
despre cum decurge lupta sa cu dependența de metamfetamină.
Am încercat cam de toate.
E un drog foarte ofertant.
Când îl consumi, nu te simți obosit sau flămând.
Nimic, te bucuri doar de el.
Încă e mai puternic decât mine.
Nu poți scăpa de el. E inevitabil.
Trebuie să fii pregătit să accepți c-o vei da iar în bară.
O vei face iar lată și va trebui s-o iei de la capăt.
Au vorbit despre Pervitin. Ei spun că dă cea mai tare senzație.
Dar că te face trist.
Sincer să fiu, cred că pe acest tânăr de 22 de ani
îl așteaptă ieșirea din închisoare și întoarcerea la droguri.
Nu m-ar surprinde ca unii dintre ei încă să se drogheze
și să păcălească autoritățile.
N-ai cum să nu te întrebi ce se poate face.
ZIUA A PATRA
Conducerea îmi spune că, din 1.300 de deținuți testați,
doar 5% au ieșit pozitivi la metamfetamină sau alte droguri,
dar că și asta e mai mult decât ar trebui.
Am auzit însă destule povești chiar de la deținuți
că drogurile circulă în închisoare.
Așa că azi
plec din sectorul antidrog ca să mă conving.
Am fost repartizat la fabrica din incintă,
unde 300 de deținuți confecționează pasarele și scări de metal
pentru o firmă privată, pe jumătate din salariul minim în Cehia.
În sala de producție, îl întâlnesc pe Larry, închis pentru furt.
- Deci asta faci tu. - Asta fac.
- Bun. - Debitez fâșii de metal
care vin unite cu plăcile astea.
Deci tu le debitezi și se transformă în asta.
Da.
Le pui acolo și sunt îmbinate.
Îmbinate. Iar acolo e…
- Produsul finit. - Da.
Și primești 8.500 de coroane pe lună pentru asta.
- Nu-i mare lucru, dar ce să faci? - Mai bine decât nimic.
Când deținuții iau pauză,
am ocazia să aflu amploarea problemei drogurilor
aici, în partea centrală a închisorii.
De când sunt aici, aud că sunt probleme cu drogurile.
Pervitin, în special, e o problemă serioasă.
Consumă vreunul dintre voi?
Eu consum, dar nu sunt dependent.
Râzi pentru că e dependent de droguri?
De ce râd de tine, Michal?
Nu știu. Amândoi sunt dependenți.
Și voi sunteți dependenți?
Uneori.
Uneori. Pervitin? Puțin Pervitin?
Suntem cehi, iar „turta dulce” e o cultură aici.
E trist, dar așa e, nu?
Asta e cultura noastră.
- Nu-i așa, Michal? - Da.
În ce fază sunteți acum în acest ciclu al drogurilor și criminalității?
A influențat închisoarea cine sunteți și ce faceți afară?
Și ce veți face la capătul perioadei de detenție?
Închisoarea nu ne ajută cu asta și vom consuma în continuare.
Cei cărora le place vor consuma. De ce să mințim?
În sfârșit ești sincer.
Nu poți fi mai sincer de atât, nu?
Mulțumesc pentru sinceritate.
Acum, tipii ăștia par resemnați
cu gândul că nu vor scăpa de droguri după eliberare.
Dar pentru cei care vor să-și schimbe viața,
închisoarea oferă pregătire tehnică
în mai multe domenii.
Acum suntem în incinta unei școli tehnice pentru deținuți.
Acestea sunt atelierele unde se fac cursuri de specialitate.
Acesta va fi postul tău.
Aici?
Acesta e planul pe care îl vom urma.
La această școală tehnică, pot învăța noțiuni de găurire,
sudare și citirea planurilor.
Asta înseamnă că pot folosi aceste deprinderi chiar și afară.
Sunt muncitori calificați.
Cum te chema?
- Anthony. - Anthony.
Poftim.
Așa.
- Da? - Da.
Fac cum trebuie?
Da.
De când ești la închisoare?
Ăsta e al patrulea an.
Droguri.
„Drogs”.
Vindeai sau consumai droguri?
Nu. Le făceam.
De câte ori ai fost la închisoare?
De patru ori.
Pentru ce ai fost închis de celelalte trei ori?
Tot pentru droguri.
- Droguri. - Ai făcut droguri iar?
Da.
Deci lucrezi în atelierul ăsta de doi ani.
Te-a ajutat? Te ajută?
Da, puțin.
Cum te ajută?
În primul rând, timpul trece mai repede.
În al doilea rând, vezi ceva nou. N-am lucrat niciodată în viața mea.
Deci, pentru mine, asta e distractiv.
Orice abilitate nouă e o armă în arsenalul personal.
Te ajută când ieși din închisoare să-ți găsești de lucru. Ăsta e scopul.
Asta ar trebui să facă închisoarea. Să învețe deținuții abilități noi.
Le oferă ceva ce nu au avut în viața lor
și asta poate fi doar un lucru bun.
ZIUA A CINCEA
Azi voi schimba tabăra
și voi sta cu gardienii.
Întâi, au venit să-mi arate
ce eforturi depun să țină drogurile în afara închisorii.
Unde mă duc acum? Să mă întâlnesc cu dresorul de câini
care inspectează bunurile personale trimise în închisoare
de familiile deținuților?
Și ce anume caută câinele?
Narcotice, droguri.
Pervitin, eroină, marijuana.
Pot să intru?
Bine.
Bună!
Câinele e cel mai eficient lucru pe care îl avem.
Poate găsi ceva ce noi nu depistăm
la raze sau în alt fel.
Plicurile astea au sosit azi,
dar câinele le verifică înainte să ajungă la alt control
și apoi la cei care trimit corespondența prizonierilor.
Un câine nu e de ajuns ca drogurile să nu intre într-o închisoare
atât de mare ca aceasta.
Astăzi, gardienii fac instrucție.
Par gata să treacă la fapte.
Cum aici sunt peste 1.000 de deținuți, trebuie să fie pregătiți pentru probleme.
Astăzi, eu voi juca rolul unui prizonier violent.
Asta-mi amintește de încarcerarea mea
și cum e să dai piept cu o forță copleșitoare.
La naiba!
Câinele tocmai l-a doborât pe ultimul din echipa mea.
Nu contează cât ești de mare și tare și cât efort depui să te lupți cu ei.
Ei sunt mai mari, mai puternici și te vor doborî.
Când eram în închisoare pe bune,
nici nu știu de câte ori am fost trimis în secția de izolare.
Iar aici, la Plzeň, secția asta e un loc aglomerat.
Scara e îngustă, te rog să ai grijă.
De fapt, e cel mai rău loc din închisoare
în care poți să ajungi.
De câte celule dispuneți pentru deținuții cu probleme?
Treizeci și două.
Sunt ocupate toate momentan?
Majoritatea.
Să ne uităm în asta.
Haide.
Bine. Aici pot sta până la doi prizonieri.
Da, doi prizonieri.
Crezi că pedepsirea prizonierilor în felul ăsta ajută?
Vă ajută să păstrați ordinea în închisoare?
Deținuții cu probleme își dau seama că au greșit.
Când se întorc în celulă,
pe sectorul lor, au lecția învățată.
Și se poartă bine.
Știi de câte ori poate fi trimis un prizonier la izolator?
Variază. Depinde ce a făcut deținutul.
Poate sta cel mult 28 de zile.
Realitatea dură a pedepsirii prizonierilor la izolator.
Și știu, pentru că am stat 28 de zile
în celule de izolare ca aceasta, singur, fără strictul necesar.
Știu ce greu e să supraviețuiești o zi,
darămite 28 de zile.
Calmează-te.
Am voie să vorbesc cu cineva de aici?
Să aflu cum e pentru ei,
ce au făcut, dacă și-au învățat lecția?
Din păcate, nu se poate acum.
E un gardian acolo, nu acesta,
dar e un gardian acolo care refuză, de parcă ar avea ceva de ascuns.
Tipul care stă în celula asta
de 23 de ore și-a învățat lecția?
Atât vreau să știu.
Dar atmosfera s-a schimbat, dinamica e alta…
Nu e tocmai veselă. Mai bine plec.
Mergem?
- Da. - Mergem.
Dar, în sectorul antidrog,
e o altă latură a regimului declarat.
Unii dintre deținuții pe care-i cunosc
sunt la o ședință de terapie de grup
cu scopul de a-i pregăti
să-și înfrunte demonii când vor fi eliberați.
Dacă o fac pentru mine, pot rezolva lucrurile astea.
Am dreptul să fiu trist, furios, dezechilibrat.
Am dreptul la asta. O persoană are dreptul să-i fie greu.
Dar știu că am forța interioară.
Mă pot baza pe asta
și nu trebuie să mă înec în alcool sau droguri.
Când vine vorba de alcool,
cred că poate fi și medicament până la un anumit punct.
Dacă cineva bea…
Bunicul obișnuia să bea puțin rachiu de prune în fiecare dimineață.
Nu avea nimic, dar un alcoolic ar trebui…
N-ar trebui să bea. Un cartofor n-ar trebui să joace,
iar un narcoman n-ar trebui…
Nu voiam să mă apropii de oameni ca să mă distrez.
Voiam să mă îmbăt, să stau acasă și să mă uit la filmul de la nunta mea...
- Te chinuiai intenționat. - Da. Asta îmi plăcea.
Acest tip de terapie poate ajuta prizonierii să depășească dependența,
dar în celulă îl găsesc pe cel mai tânăr coleg, Marek.
Ce sentință spuneai că ispășești, Marek?
Sunt aici de doi ani și jumătate și mai am patru ani.
Deci ai de stat șase ani și jumătate.
Asta e condamnarea ta, șase ani și jumătate.
Se poate ca, după jumătate din termen,
trei ani în cazul meu, să cer eliberarea condiționată.
Crezi c-o vei primi?
Nu prea cred.
De ce?
De asta îmi fac griji.
Nu mă pot să nu consum iar droguri.
Ăsta ar trebui să fie sectorul antidrog.
Drogurile oricum ajung oriunde. Asta e situația.
Ajung absolut oriunde.
Existența unui asemenea sector
a ajutat la reducerea dependenței acestor prizonieri.
Dar dacă ai consumat droguri
de tânăr și ele au pus stăpânire pe viața ta,
să renunți la ele în închisoare sigur e un lucru foarte complicat.
ZIUA A ȘASEA
Azi e ultima mea zi în închisoarea Plzeň.
Toată săptămâna, colegul meu Petr, în ciuda a tot ce a suferit,
a părut calm și sincer hotărât
să scape definitiv de dependență.
Ceva îi dă o forță
pe care n-o au mulți dintre prizonierii narcomani.
E duminică după-amiază, iar Petr, colegul meu de celulă,
m-a invitat la slujbă.
Ce faci?
Aici, în închisoare, ai marele avantaj
al timpului liber pe care-l poți folosi să devii mai bun.
Aici se sfârșește păcatul și se risipește nefericirea.
- Amin. - Amin.
Înainte să auzim Cuvântul lui Dumnezeu, dacă aveți o rugăciune în inimă,
o scurtă mulțumire lui Dumnezeu…
Doamne, vreau să-i mulțumesc preotului,
căci datorită lui m-am trezit, datorită lui L-am văzut pe Dumnezeu
și am crezut.
Apără-mi familia, pe mama. Apără-i pe toți oamenii din lume.
Apără-i pe toți cei care merită.
Te iubesc ca singurul meu stăpân. Te onorez, Doamne. Amin.
Amin.
- Amin. - Amin.
Doamne, Iisuse, îți mulțumesc pentru fiecare zi.
Mulțumesc pentru tot ce faci pentru noi
și pentru că ești cu noi. Amin.
- Amin. - Amin.
Cum te simți când ieși de acolo?
Cum te simți emoțional după o slujbă?
Îmi dă putere.
Sunt puternic.
Omul e mai fericit când îl iubește cineva.
Iar cel care nu are dragoste nu are familie…
Avem nevoie de dragoste. Suntem oameni. Avem nevoie de dragoste.
Iar asta e dragostea pentru mine.
Bine.
E timpul să-mi iau rămas-bun
de la cei trei colegi ai mei.
Mulțumesc că m-ați făcut să mă simt bine.
Am fost în poziția voastră la vârsta voastră
și am ieșit și am găsit un alt scop.
Am găsit o viață diferită.
Și voi puteți să faceți asta.
Mi se pare că asta vrei, Petr.
Am impresia că vrei să ieși de aici și vrei…
Ești ferm hotărât. Văd asta în tine.
Ar trebui să o poți face.
Marek și Jakub,
și voi aveți o șansă, dacă vreți asta.
Îți mulțumim.
A fost o experiență uimitoare. O să ne lipsești.
Mi-ai amintit de cum e să fii liber.
Și voi fi foarte trist.
- Baftă, frate! - Mulțumesc.
Succes, Marek!
Baftă, Petr!
Aveți grijă, băieți! Bine.
E mai greu când sunt atât de tineri. Te uiți la mărunțelul Marek…
Oricând mă uit la ochii lui de ursuleț care mă privesc cu disperare…
Sunt un tip cât se poate de rezistent,
dar mă emoționez ca oricine
vede un alt om, mai ales unul mai tânăr care n-a prea avut noroc, și-ți spui:
„La naiba! Ce mai putem face?”
Și-mi vine să-l iau de mână și să zic: „Hai cu mine. Îți arăt eu direcția.”
Înainte să plec de la Plzeň, vreau să discut cu directorul închisorii,
colonelul Pavel Kopačka.
Cât de mare ați spune că e problema drogurilor în închisoare?
Cred că asta e o problemă în orice închisoare din lume,
fiindcă a introduce un drog într-o unitate
e mult mai ușor decât să introduci un obiect mai mare.
Facem teste cât de des putem, iar dacă cineva e depistat,
dacă cineva consumă o substanță narcotică și aflăm asta, de regulă îi aplicăm
una dintre cele mai aspre pedepse permise.
Considerăm că asta e una dintre cele mai mari ofense
pe care le poate comite un deținut.
Și care e logica programului
din sectorul în care am fost?
De ce e regimul atât de strict?
Regimul e gândit așa
pentru ca prizonierii să se obișnuiască cu anumite obiceiuri.
Dacă sunt dependenți,
trebuie, după părerea noastră, să se controleze,
să învețe să se comporte.
Și pot face asta respectând regulile.
Credeți că vă atingeți obiectivele
de reducere a numărului dependenților din închisoare?
Conform datelor noastre,
putem spune că, dintre cei care au finalizat programul,
două treimi nu se mai întorc.
Mulțumesc mult pentru timpul acordat. Apreciez.
Închisoarea asta se confruntă cu provocări uriașe cu deținuții săi,
care au probleme grave de dependență,
deseori de Pervitin, cunoscut și ca metamfetamină.
Dar am văzut și inițiative pozitive pentru unii prizonieri cărora li se oferă
disciplină și structură în viață.
Dar, pentru majoritatea deținuților,
cred că trebuie făcut mai mult.
Subtitrarea: Mircea Pricăjan