Bangli Narkotika Börtön. Indonézia, Bali.
Egy csodálatos reggel!
A hatóságok azt állítják, megváltoztatják a drog miatt elítélteket…
Nem a drogokra, igen az eredményekre!
…egy új, kötelező rehabilitációs programmal.
Ha nem tart be minden szabályt, annak következménye lesz.
Úgy érzem, továbbra is nagyon hálás lehetek a börtönnek.
Vajon egy olyan országban, ahol az emberek megvetik a drogfüggőket…
A kormány halálbüntetéssel sújtja a drogcsempészetet.
Igen, tudom.
Amikor drogoztál, rossz ember voltál?
Igen, rossz ember vagyok.
…tényleg lehetséges a rehabilitációjuk
a társadalom szemében?
A következő hetet közéjük zárva töltöm, hogy megtudjam.
De nem először ülök rácsok mögött.
A nevem Raphael Rowe.
Az Egyesült Királyságban életfogytiglanra ítéltek
egy gyilkosságért, amit nem is követtem el.
Tizenkét hosszú évbe telt, hogy tisztázzam a nevem.
Most a világot járom, hogy megtapasztaljam, milyen az élet
a világ legkeményebb börtöneiben.
ÉLET A VILÁG LEGKEMÉNYEBB BÖRTÖNEIBEN
Az indonéziai Bali.
A nyaralók az egész világból özönlenek ide,
de a partiszigeten
a helyi indonézek nagyon máshogy élnek, mint gondolnánk.
Ez egy konzervatív társadalom,
ahol a drogfüggőséget megvetés övezi.
Évente 15 000 indonéz fiatal hal meg a drogok miatt.
Hasonlítsuk össze azzal, hány drogdíler hal meg egy évben!
Újabb nagy háborút kell hirdetnünk a drogok ellen.
Joko Widodo elnök ellentmondásos, keményvonalas drogpolitikája miatt
a drogcsempészek halálbüntetést,
a használók hosszú börtönbüntetést kapnak.
Indonéziában az egyik legszigorúbbak a drogtörvények,
és sokan kerülnek börtönbe emiatt.
Akinél akár csak egy kis füvet találnak,
az is több éves börtönre számíthat.
Mégis sokan vállalják a kockázatot.
Indonézia börtönei
súlyosan túlterheltek a sok droghoz kapcsolódó bűncselekmény miatt.
A kormány ezért radikális rehabilitációs módszerrel állt elő.
A Lapas Narkotika Bangli Börtönbe tartok
Bali keleti részén.
Ebben a börtönben csak kábítószerrel visszaélők ülnek.
Azt mondták, a rehabilitációs program célja
az elítéltek elméjének átprogramozása.
Hamarosan kiderül, működik-e a dolog.
A Bangli Narkotika Börtönben a drogfüggők és dílerek gyógyítása a cél.
Úgy tudom, a módszereik nagyon eltérnek a nyugati börtönökben megszokottaktól.
Ez az egyik első alkalom, hogy külföldi tudósítót engednek egy indonéz börtönbe,
mert a kormány erősen titkolja,
hogy hogyan bánnak az indonéz foglyokkal.
ELSŐ NAP
Jöjjön!
Üljön le!
- Raphael Rowe? - Igen.
A börtönigazgató és a helyettese köszöntenek a börtönben.
Tartsa be a szabályokat!
Ha jól viselkedik,
garantálom, hogy minden rendben lesz.
Mi történik, ha valaki nem tartja be a szabályokat?
Be kell tartani.
Ha nem tart be minden szabályt, annak következménye lesz.
Most alaposan átkutatjuk.
Álljon fel!
Kérem, vetkőzzön le, és guggoljon le! Guggoljon!
Most pisiljen bele a pohárba,
hogy megvizsgálhassuk.
Mit keresnek a vizeletemben?
Füvet, szabuszabut, ecstasyt…
Mi az a szabu?
Kristálymet.
- A szabuszabu kristálymet? - Igen.
Az népszerű drog errefelé?
Igen.
Az elítélteket a Bangliban négy nagy épületben helyezik el.
Középen, az udvaron sportolhatnak,
amit imádkozásra szolgáló épületek és a gazdaság vesznek körül.
A börtönt 468 fogvatartott befogadására tervezték,
de a sok kábítószerügyes letartóztatás miatt
ma több mint 1000 elítélt lakja.
Ahhoz képest, milyen zsúfolt,
elképesztő csend van itt.
- Szia! Daus vagyok. - Szia, Daus! Raphael.
Örvendek, Raphael!
Daus 38 éves,
és közel hat éve van a börtönben.
- Jól van. - Zárkatársak leszünk.
- Értem, Daus. Csak utánad! - Oké.
Ez a C blokk.
Ez a neve? Wisma Citra?
Igen. C, mint Citra.
Ő az új srác, aki hozzánk kerül.
Helló!
Ez lesz az ágyad.
Rio mellett.
- Aming. - Fito.
- Fito! - David.
- Raphael. - Igen.
- Raphael. - Oké.
A legtöbben részt veszünk a tampingban.
Vagyis dolgozunk.
Tamping? Az a munkát jelenti?
Igen. Ebben a zárkában mind dolgozunk.
A mi dolgunk mindent tisztán tartani.
Szétnézhetek a zárkában? Ez itt micsoda?
- A mosdó. - Van egy kis privát szféra?
Igen, van függöny.
Értem.
- Húszan vagyunk a zárkában. - Igen.
El sem tudom képzelni, milyen lesz húszan
este ilyen közel egymáshoz. Ez nekem új.
Mindent megszervezünk.
Van beosztás, és mindenki tudja a dolgát?
Igen. Téged is felírlak a listára.
Akkor nekem is lesz dolgom. Nagyon mosolyogsz! Tetszik az ötlet?
- Igen. - Tetszik neki.
Mi lenne, ha kint is…
- Igen, megmutatom a blokkot. - Oké.
A börtön nagyon rendezett és tiszta.
Az elítéltek passzívak és jól viselik magukat.
Gyorsan lejött, hogy ebben a börtönben
a vezetőség tökéletesen kézben tartja a dolgokat.
Hogyan mutatnád be a börtönt egy hozzám hasonló új zárkatársnak?
Őszintén!
Igen. Ebben a börtönben
a lényeg a szabályok betartása.
Ha betartod a szabályokat,
akkor könnyű dolgod lesz, érted?
- A következmények miatt kell betartani? - Igen.
A magánzárka…
Félünk a magánzárkától.
- Voltál már ott? - Nem.
- Dehogy! - Te jól viselkedsz?
Nem is fogok odakerülni. Nem vágyom rá.
Nem?
Hány évet kaptál?
Tizenkét évet, birtoklásért.
- Birtoklásért? - Igen.
Milyen drogot használtál?
Korábban metet és ecstasyt.
És hány gramm volt nálad?
Tizenhárom vagy tizennégy adag.
Ha valakinél drogot találnak,
még ha nem is bizonyítják rá, hogy díler vagy csempész,
akkor is akár 12 év börtönt is kaphat.
- Büntetlen előéletű voltam. - És 12 évet kaptál?
Igen, 12 évet.
Ez elég keménynek tűnik.
Más országokhoz képest főleg.
Ott több kiló kokain birtoklásáért jár ennyi büntetés.
Ez nagyon hosszú büntetés.
Igen.
Hogy dolgoztad ezt fel?
Eleinte elég nehéz egy ilyen büntetést elfogadni.
Az első szakasz a tagadás,
a második meg a vádaskodás.
Próbálsz mást vádolni.
De a harmadik szakasz az elfogadás.
Daus elismeri, hogy rosszat tett.
De 12 év büntetés szerintem nagyon sok némi met birtoklásáért.
Most csak arra koncentrál, hogy végigcsinálja, és szabaduljon.
Sokan mondták, hogy túlterheltek a börtönök.
Azt vártam, hogy a csilláron is lógni fognak az elítéltek,
de valami hihetetlen nyugalom uralkodik itt,
ami elég különös.
Talán félnek a börtönben.
Nem tudom.
Sok időm van még kideríteni.
MÁSODIK NAP
Olyan lassúak vagytok!
Mint megtudtam,
a Bangli Narkotikában pontban 08.00-kor kezdődik a rehabilitáció.
Elhelyezkedem az udvaron
100 droghasználó, függő és díler között,
akiket beválasztottak a rehabilitációs programba.
Azt mondják, ez is a program része.
Minden reggel itt kezdenek, és végigcsinálják ugyanezt.
Azt még nem tudom, hogy mit.
Figyelem!
Catur Dharma egység!
Mi, elítéltek fogadjuk, hogy erkölcsösen követjük a Pancsa-szíla elveit.
Az elítéltek a Pancsa-szílára esküdnek,
a modern Indonézia hivatalos ideológiájára.
Mi, elítéltek,
elismerjük és őszintén bánjuk
mindazt, amit tettünk.
Az alapelvek a hazaszeretet
és az állampolgárok közösségért végzett munkája.
A Mindenható áldja meg a dharmánkat! Ámen!
Figyelem!
Egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Némi intenzív torna után
a börtönigazgató, Agus Pritiatno előlép, hogy szóljon az elítéltekhez.
Jól van, készüljetek! Reggeli lelkesedés!
Ez egy csodálatos reggel!
Hogy vagytok?
Jól, egészségesen, csodálatosan!
Maradjatok egészségesek!
Nem a drogokra, igen az eredményekre!
Jól van, köszönöm.
Vége. Menjetek vissza a zárkákba!
Hogy vagy? Beszélsz angolul?
- Igen, egy kicsit. - Csak egy kicsit?
Mi volt ez az egész? Nekem is… Menned kell?
Igen, mennem kell.
Az elítéltet, akivel beszélgetni próbáltam,
elvezették a zárkájába,
ahova nem kísérhettem el.
De úgy tűnik, az igazgató beszélgetne.
Jól van. Hogy van? Minden rendben?
Akik ma reggel itt tornáztak és kántáltak…
- Igen? - Mit kántáltak?
Öt dologra tesznek ígéretet. És ezt be kell tartaniuk.
Megfogadják, hogy engedelmesek lesznek, és nem tesznek semmi rosszat
a javítóprogramban való részvételük során.
Mi, elítéltek
komolyan vesszük a fogadalmat, és be is tartjuk.
- És… - Hogy hívnak?
- Bona. Csak Bona. - Bona.
Bona, te is elítélt vagy.
Végigcsináltad a programot, és most te vezeted, igaz?
Igen.
Ez kiváltság, vagy kötelező csinálnod?
Ő is függő volt.
Végigcsinálta a rehabot, és sokkal jobban lett.
Én választottam ki oktatónak rendeleti úton.
Az elítélteknek kötelező a részvétel?
Igen, ez az egyik célunk.
Először az egészségüket kell helyreállítani.
Ép test és ép elme.
Mi történik, ha valaki elkezdi a programot,
de aztán valami rosszat csinál?
Ha valaki például verekedésbe kezd, az kikerül a programból.
És újrakezdi?
Először elzárást kap, aztán elölről kezdi a rehabot.
Ha valakit elzárunk,
az onnantól fél tőle, és nem akar újra odakerülni.
Úgy látom, az elzárás veszélye
kulcsfontosságú a fegyelem fenntartásában.
És a börtön óraműpontossággal működik.
Pontban 12.45-kor már mindenki a zárkájában van.
Mindenkit üdvözlök!
- Jó napot! - Létszámellenőrzés!
Egy, kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc.
Ha jól látom, létszámellenőrzést tartanak.
Daus és a többi zárkatársam dolgozik is a börtönben,
úgyhogy a nap nagy részét a zárkán kívül töltik.
Aki nem dolgozik, annak jóval nehezebben telnek a napjai.
A többieket csak levegőzni engedik ki.
Akkor napi 21 órát vannak a zárkában?
Néha igen, de heti két napon öt órát lehetnek kint.
Értem.
Az jó sok, 24-ből 21 óra.
Nagyon sok idő bezárva egy ilyen cellában.
Hát, itt ez van.
Zárkánként 20 elítélt. De máshol akár többen is lehetnek.
Feltűnő, hogy az elítéltek milyen együttműködőek.
Talán kulturális oka van, vagy hatékonyan fegyelmeznek.
Vagy ennyire kontroll alatt vannak. Nem tudom. De érezhető,
hogy amikor az őr nincs itt, akkor is mindent betartanak.
Az elítélteket folyamatosan figyelik,
és a drogrehabilitációra kiválasztottak élete
még jobban be van szabályozva.
Állítólag most jön valaki a rehabilitációs programból, aki elvisz…
- Helló! Üdv! - Helló! Igen?
Kezdődik a rehabilitációs foglalkozás.
Elmegyünk az oktatásra.
Értem.
Erről szól a börtön. Az embert megfosztják a szabad döntéstől.
Ahogy most én sem dönthetek semmiről.
A kötelező rehabilitációnak részei a pszichológiai alapú
csoportterápiás alkalmak is.
Útközben meglátom Rulit,
akivel a reggeli torna után próbáltam beszélgetni.
Hol voltál az elmúlt pár órában?
- Sehol. A szobában. - A zárkádban voltál?
A reggeli torna után rögtön visszavittek a zárkába?
- Igen. - És most jössz ide.
Ez csak három óra.
Alakítsunk kört!
Hogy hívnak?
- Raphael. - Raphael, örvendek. Ruli vagyok.
Ruli!
Ruli 25 éves, Nyugat-Indonéziából került ide.
Négy hete kezdte a hat hónapos rehabilitációs programot.
- Oké, jó reggelt! - Jó reggelt!
Ezt szerintem csak figyeld!
Itt vagyok.
Magamra se fogok ismerni.
- Idővel minden kitisztul. - Idővel minden kitisztul.
Nekem és másoknak is.
Oké, tapsot nekünk!
Most megosztjuk az érzéseinket.
Jól van. Valaki szeretné…
- Abraham Baron Gunawan vagyok. - Szia, Baron!
Úgy érzem,
továbbra is nagyon hálás lehetek a börtönnek.
- Ámen! - Ámen!
Ámen! Köszönöm!
Köszönjük, Baron!
Ki szeretné folytatni?
Félsz beszélni az érzéseidről?
Én elég boldog vagyok.
- Te fel szoktál állni? - Igen.
De mindennap csak három-öt embert szólítanak ilyenkor.
Remélem, most és a jövőben is jó egészségnek fogtok örvendeni.
Köszönöm!
Köszönjük!
Jól van, barátaim. Ki szeretne még megosztani valamit?
Egy embert kérek még.
Jól van. A nevem Raphael.
Szia, Raphael!
Köszönöm, hogy itt lehetek veletek.
Jól van. Köszönjük!
A börtön csak egy épület. Az elmétek továbbra is szabad.
Sok sikert kívánok a függőség legyőzéséhez,
és értelmes életet a szabadulás utánra!
Ámen!
Szép volt!
Köszönjük, Raphnak és mindenki másnak is.
Ahogy a többieknek,
most nekem is kötelező részt vennem a programban.
Nincs választásuk, muszáj itt lenniük.
Az az érdekes, hogy mégis nagyon aktívak.
Talán ezt is figyelik.
Lehet, hogy értékelik az aktivitásukat is.
Meg kell erősítenünk az elménket.
Eléggé megkérdőjelezhető dolog, hogy nincs lehetőségük dönteni.
Rájuk kéne-e bízni,
hogy eldöntsék, akarnak-e drogozni, vagy nem?
Ez megér egy vitát.
Ámen!
Úgy tűnik, az a cél, hogy minden elítélt elutasítsa a droghasználatot,
mint erkölcstelen és elfogadhatatlan dolgot.
Feltűnt ez a kép mögötted.
Elmagyaráznád, mit ábrázol?
Szeretnék többet megtudni a program elméleti hátteréről.
Bonánál, a metfüggőből oktatóvá vált elítéltnél érdeklődöm,
akit az igazgatóval együtt ismertem meg.
Választhatunk.
Jófiúk vagy rosszfiúk akarunk lenni?
Azért ez nem ilyen fekete-fehér. Az alkohol például itt sem illegális, nem?
- Nem. - Értem.
A nők sem illegálisak, hiszen nélkülük mi sem élnénk, nem igaz?
A pénz a siker jele is lehet.
Persze, mindenkinek kell pénz, de ha túl sok van belőle,
vagy ha az ember éjszakai lányokhoz jár, az túlzás.
- Éjszakai lányokhoz? Prostituáltakhoz? - Igen.
Mit gondolsz… Én ugye kívülálló vagyok, nyugati ember.
Úgy érzem, ezek inkább erkölcsi értékek.
Itt, Keleten,
nálunk is,
ha valaki valamit túlzásba visz, az rossz.
Te rossz ember voltál?
Igen, rossz ember vagyok.
Miután börtönbe kerültem,
apám három évig nem beszélt velem.
Aztán elhunyt.
És bűntudatom van.
Nagyon nagy bűntudatom.
A drogok miatt történt ez velem.
A program segít a rehabilitációban, hogy a társadalom hasznos tagjai legyünk.
Higgyetek nekem, a droghasználat
az önzésről szól.
Bona lelkesen hisz a programban.
Ez egybevág az eddig hallottakkal: az indonéz társadalom
megbélyegzi a droghasználókat.
Lehetetlen kideríteni, hogy az elítéltek osztják-e Bona véleményét,
de úgy tűnt, Ruli tényleg komolyan veszi a csoportos terápiát.
- Szerinted szükséged van a programra? - Igen.
- Tényleg? - Igen, egyelőre úgy látom.
De kötelező is, ugye?
Nem te magad jelentkeztél,
hogy szeretnél benne részt venni.
Igen, kötelező,
de belül érzem,
hogy önként is megcsinálnám,
mert szeretnék megváltozni.
Ezért…
Ezért örülök, hogy részt vehetek benne.
És miért vagy börtönben?
Marihuánát használtam.
Csak fogyasztottam.
- Tényleg? - Igen.
Mennyit?
Tizenöt gramm volt nálam.
- Tizenöt? - Igen.
Hány évet kaptál?
- Nyolcat. - Nyolc évet?
- Csak a füvezésért? - Füvezésért, igen.
Ami Amerikában és sok más helyen legális.
Igen, nyolc évet.
A rendőrség egy mérleget talált nálam,
és ez alapján dílernek minősítettek.
Miért volt mérleged?
Egy kávézóban dolgoztam,
és a kávéfőzéshez használtam.
Mit gondolsz erről?
Meglepett a dolog.
Mert már családos ember voltam.
És a feleségem emiatt elvált tőlem.
- Mert börtönbe kerültél? - Igen.
Nehéz itt lennem, mert a lányom folyton kérdezgeti,
hogy hol vagyok, és mikor megyek haza.
- Nem tudja, hogy itt vagy? - Nem. Azt mondom, dolgozom.
Mikor fogod elmondani neki az igazságot?
Nem merem elmondani. Nem vagyok elég bátor.
- Nagyon félek. - Mitől félsz?
Ez a függőség…
Félek, hogy otthon elítélnének érte, mert úgy gondolják,
hogy aki börtönbe kerül, az valami rosszat tett.
Aki elítélt, az „rossz ember”.
Értem. Szóval megbélyegzik miatta az embert.
Igen, megbélyegeznek. Félek.
A lányom…
Nem tudom, hogy Ruli tényleg csak használó volt, vagy dílerkedett is,
de az biztos, hogy jócskán megfizeti az árát.
Ez a társadalom gyengének
és gonosznak tartja a droghasználókat.
Úgyhogy a Rulihoz hasonló emberek
úgy tűnik, beletörődtek a sorsukba,
mert a társadalom kimondta róluk, hogy ők a rosszak.
A kötelező rehab nem egyszerű,
nem szabad alábecsülni.
De erről kéne szólnia a börtönnek.
A rehabilitációról.
Az eszközök börtönönként eltérnek.
Ennek a börtönnek is megvan a maga módszere.
HARMADIK NAP
A tampingban részt vevő zárkatársaim
08.00-kor kezdik a munkát.
Rendet kell itt raknunk.
Daus a blokkokon kívüli közösségi tereken dolgozik.
Szóval van egy körötök reggel…
Reggel és délután, mielőtt lezárják a blokkot.
Értem.
- A mi dolgunk, hogy rend legyen. - Aha.
Kaptok fizetést?
Nem, de figyelembe veszik a feltételes szabadlábra helyezésnél.
Értem. Tehát kaptok érte valamit.
Nem csak azért csináljátok, hogy ne a zárkában üljetek.
Van olyan, hogy büntetésként elveszik a munkát?
Igen, persze.
Ha valaki például verekedni kezd,
az elveszíti a munkáját.
Mindenki mondja, mennyire féltek az elzárástól.
Ez egy eszköz az elítéltek kontroll alatt tartására.
Ha nem viselkedtek, ha nem engedelmeskedtek…
Igen. Jutalom és büntetés.
Csak kíváncsi vagyok, hogy a szabályokon kívül
milyen módokon irányítanak.
Például szólásszabadság van? Félsz rosszat mondani a börtönről?
- Mire gondolsz? - Nem tudom.
Például kimondhatod-e, hogy szerinted kegyetlenség
napi 21 órán át a zárkában tartani elítélteket.
Én már elfogadtam, hogy itt így mennek a dolgok.
Csak azon dolgozom, hogy feltételesen kiengedjenek.
A tampingban nagyjából minden hatodik elítélt vehet részt.
Könnyen érthető, hogy összeszorított foggal is
elfogadják a munka szabályait,
hiszen fontos szerepe van a korábbi szabadon bocsátásnál.
A dolgozó elítéltek ételt termesztenek a gazdaságban,
a konyhán dolgoznak, vagy kreatívabb feladataik vannak.
Ez a műhely.
És mit készítenek?
Balin ilyen dobozokba teszik a felajánlásokat.
A kebenek hagyományos balii dobozok.
Ez is papírból van?
- Igen. - Papírból? Nem semmi.
Az elítéltek feltekert újságpapírból készítik őket,
majd dekorálják, és eladják.
Elég jól szervezetten zajlik a munka.
Itt hétfőtől péntekig lehet dolgozni.
- Hova üljek, ide? - Igen.
Reggel nyolc körül, amikor megvolt a létszámellenőrzés,
az őrök munkásokat hoznak a blokkokból.
Ez odakint is hasznos tudás?
Ezzel kint is lehetne vállalkozást indítani, nem?
Pár barátom, akik már szabadultak, azon dolgoznak,
hogy ők lehessenek az itteni termékek terjesztői.
De külső támogatás nélkül nehéz belevágni.
Még munkát is nehezen találunk.
Mert ebben az országban a társadalom
rossz emberként tekint a droghasználókra.
- És nem segítségre szoruló emberekként. - Igen, a többség… A legtöbben elítélnek.
- Ezt? - Igen.
Addig tekerd, míg fel nem lehet rakni.
Értem. Oké.
Szóval a társadalom elítél titeket.
Igen, ez abszolút rögzült bennük.
Aki börtönben volt, az nem lehet jó ember.
Sok elítéltnek
nehezére esik elfogadni a tényt,
hogy rájuk került a bélyeg.
Hiába zajlik itt hasznos munka a drogfogyasztás csökkentése érdekében,
a szabadulás után szükségük lenne a társadalom támogatására is.
Ha ez hiányzik, akkor sokan elkerülhetetlenül beleragadnak
a bűnözés és büntetés negatív spiráljába.
Az elítéltek erkölcsös életének elősegítése érdekében
a börtön támogatja a vallásgyakorlás különböző formáit is.
De kezdem látni, hogy itt nem csak az elítéltek rehabilitálása a kihívás.
Legalább ilyen fontos lenne meggyőzni az indonéz társadalmat,
hogy a kábítószerrel egykor visszaélők
újra beépülhetnek közösségeikbe.
NEGYEDIK NAP
Hogy vagytok?
Jól, egészségesen, csodálatosan!
Eddig csak olyan elítéltekkel találkoztam, akiket birtoklásért
vagy kisstílű dílerkedésért ítéltek el.
De jóval súlyosabb bűncselekményekért is ülnek itt emberek.
Most szóltak, hogy menjek a kantinba, ahol az elítéltek vehetnek ezt-azt,
cigarettát, csokit, meg ilyesmit.
Ha jól értem, segíteni fogok. Nem vagyok biztos benne, mindjárt kiderül.
Tolle!
- Igen? - Tollét… Szia!
Igen, Raphael!
Raphael vagyok. Azt mondták, jöjjek ide segíteni neked.
- Oké, semmi gond! Gyere csak! - Szabad? Oké.
Tolle, a kantin dolgozója 35 éves.
Azt hallottam, jóval magasabb pozícióban volt a dílerek között.
- Hol mit találok? - Itt a tészta. Itt a kávé és a víz.
Értem. És hogy fizetnek?
Brizzi kártyával.
- Ez a Brizzi. - Értem.
- Ráraknak pénzt… Igen. - Mint egy bankkártya?
- Akkor készen állsz? - Igen.
Igen, készen állok.
Hiába kérdezte, igazából nem állok készen.
- Roti Sisir. - Ez?
- Ez a tészta? - Igen.
- Beng-Beng. - Beng-Beng? Az mi?
- A fönti? Vagy ez? - Beng-Beng!
- Ez? - Igen.
Gyerünk!
- Igen! - Miért siettetsz?
Gyorsnak kell lenni, így!
- Adod. „Mit kérsz? Ezt?” Adod. - Oké.
De te mindennek tudod a helyét, én meg csak most kezdtem.
Hány évet kaptál?
Tizennégyet.
- Tizennégy év? - Igen.
Metamfetamin. Szabu.
Aha, szabuszabu.
Igen. A reptéren kaptak el.
Mennyi volt nálad?
- Három kiló. - Három kiló?
- Igen. - Az sok.
Három kekszet!
- Ez az? - Ez! Igen.
Miért csináltad?
Nincs apám és anyám, már meghaltak.
A húgom iskolázására gyűjtöttem a pénzt.
Hány éves a húgod?
Most 20 éves, akkor 15 volt.
Szóval a családért tetted.
- Hogy segíts. - Igen.
Tolle azt állítja, csak gondoskodni akart a húgáról.
Együk a csokit, mielőtt elolvad! Bontsd csak ki!
Oké. Köszönöm szépen.
De hosszú évekig volt drogbandák tagja,
és több kilónyi met becsempészése
súlyos bűncselekmény.
Itt, Indonéziában szerencsésnek számít, hogy nem kapott még súlyosabb büntetést.
Amikor a szervezett bűnözői csoport tagja voltál,
és drogot csempésztél,
tudtad, hogy Indonéziában
halálbüntetés jár a csempészésért?
Igen, tudom.
Nem féltél? Ez nem tartott vissza?
Ez még a halálbüntetés bevezetése előtt volt.
Hány éves voltál, 18, 19?
Úgy 14. Igen.
- Még fiatal. - Tizennégy?
- Milyen drogokat árultál? - Mindent.
Kokó, heroin, marihuána,
szabuszabu…
Hogy csempészted be őket?
Hogy hoztad Indonéziába?
Bőröndben, a repülőtéren.
Értem.
Aztán a rendőrség azzal támadt rám,
hogy az indonéz kartell tagja vagyok.
- Tényleg? - Mondom, ugyan már! Ne vicceljenek!
A főnököd egy nagy, szervezett banda tagja volt?
Igen. Egy nagyé.
Én csak csempésztem.
Mi történt a főnököddel?
Nem tudom.
Nem tudod?
Ha elkapnak, nem beszélhetsz a főnökről.
Ha mondasz róla valamit, a családodnak annyi. Végük van.
A bandák ilyenek.
Tolle egy másik típusa a kábítószerrel visszaélés miatt ülőknek.
A kartellnek dolgozó csempész.
Ebben az országban sok drogcsempész
kapott már halálbüntetést.
Tollénak egy napon újra be kell illeszkednie a társadalomba.
Nagy kihívás lesz.
ÖTÖDIK NAP
Figyelem!
Láttam, milyen szigorú az itteni rendszer.
Az igazgató, Agus Pritiatno
1000 elítéltet felügyel
mindössze 83 őrrel.
Sok elítélt az egész napot bezárva tölti
egy túlterhelt börtönben,
de nem láttam lázadozásra utaló jeleket.
Ez a közösségi központ.
Meg szeretném tudni, miért érzi úgy az igazgató,
hogy ennyire szigorú felügyeletre van szükség.
Minden elítéltnek járnak videóhívások.
Mi is végighallgatjuk a családi beszélgetéseket.
Ha bármi helytelent mondanak, megszakítjuk.
És miért van erre szükség?
Úgy egy éve volt néhány provokátorunk.
Bandát alakítottak a börtönben.
Ez komoly biztonsági fenyegetés volt.
Egyes foglyok napi 21 órát is a zárkájukban töltenek.
Miért így járnak el? Mi emögött az alapelv?
Igaz, hogy a három órájuk után visszakísérik őket a zárkákba.
Ha mindenki egyszerre lenne kint, abból káosz lenne.
Nagyon sok problémához vezetne.
Ön szerint ez igazságos?
Szabadságvesztésre ítélték őket.
Be kell tartaniuk a szabályokat.
Az elmúlt napokban láttam,
hogy az elítéltek és az őrök között
elég jó a kapcsolat.
Mekkora szerepe van ennek a börtön hatékony működésében?
Fontos az érzelmi kötődés.
Ez hasonló a gyerekek kapcsolatához a szüleikkel és testvéreikkel.
Ilyen kapcsolatot próbálunk kialakítani. Korábban a börtön csak börtön volt.
Egy nagyon erőszakos hely volt.
De ma már nem ilyen. Korábban, ha valaki hibázott,
azt egyszerűen megverték. Ma már ez nincs így.
Tudja, sok elítélttől hallottam, hogy félnek az elzárástól.
Hogy az hatásos elrettentő intézkedés.
Azért félnek, Raph,
mert rövid a rabruhájuk, és ott hideg van.
Nagyon hideg.
Mi a leghosszabb idő, amíg elzárásban tarthatnak valakit?
Volt egy elítélt, egy nagyon komoly díler.
Egyből látszott, hogy kockázatot jelent.
Őt végül
három hónapig tartottuk elzárva.
Itt senki sem keménykedhet, senki sem lehet arrogáns.
Jelenleg hányan vannak elzárás alatt?
Senki. Jelenleg senki.
Megnézhetem a magánzárkákat?
Már nem engedélyezzük a belépést.
Titkos.
De innen láthatja.
Az igazgató büntetésként használja az elzárást,
ami elég autoriter megoldás.
De egyértelműen van egy kedves oldala is, és úgy tűnik, az elítéltek értékelik ezt.
Talán ez is hozzájárul a börtön láthatóan harmonikus működéséhez.
- Hogy vagy? Minden oké? - Jól, és te?
Eljött Ruli hetének egyik fénypontja.
- Mit csinálsz? - Felhívom a családot.
Kivel fogsz beszélni?
Anyával. Tíz percre hívhatom.
- Tíz perc? - Igen. Tíz perc.
Ruli családja több száz kilométerre él,
és nincs pénzük meglátogatni.
De a többi elítélthez hasonlóan ő is heti kétszer videótelefonálhat.
Nem túl privát, de jobb, mint a semmi.
Béke veled, nénikém!
Remélem, jól vagytok!
Támogassatok tovább,
hogy jobban lehessek.
Boldognak tűnnek.
Az anyukájának biztos jó látni, hogy mosolyog
és jókedvű, mert nyilván aggódnak érte,
hogy hogy boldogul itt.
Kicsit nehéz itt az élet.
Úgyhogy meg kell tanulnunk pozitívan gondolkodni.
Ki kell tartani benne.
Raphael!
Én is itt vagyok Rulival.
Jó napot!
Anya, ezt a fickót
Angliában életfogytiglanra ítélték.
De 12 év munkával sikerült bizonyítani az ártatlanságát.
Nem akarok zavarni. Örvendtem!
Egyszerűen helytelennek tartom, hogy ilyen sok büntetést kapott
egy kevéske marihuána birtoklásáért.
És ennek szörnyű következményei voltak.
Ráment a kapcsolata a feleségével,
és ami még fontosabb, a lányával is.
Kimegyek, hagyom őket beszélgetni.
Tartsátok bennem tovább a lelket!
Szeretlek! Sziasztok!
Béke veletek!
HATODIK NAP
Ez az utolsó napom a Bangli Narkotika Börtönben.
Azt mondták, ma meglepetés vár rám.
Egy rockkoncert a börtönben.
Az elítéltek a zene segítségével próbálják eljuttatni az üzenetet a világnak,
hogy nem kell lemondani róluk.
A kezdeményezést még az igazgató is támogatja.
Az igazgató nagy zenerajongó,
úgyhogy bátorítja az elítélteket, hogy zenélni tanuljanak.
Daust már megismertem.
Van egy bandája, az Injexxi, és…
ma fellépnek az elítélteknek.
Lássuk, mit tudnak!
Oké, most hallhattok minket, kezdünk!
Egy, két, há', mehet!
Végül megmutatom
Hogy még nem haltam meg
Jó látni, hogy az igazgató is ilyen lelkesen melléjük áll.
Nem haltam meg, baszd meg !
Köszönjük!
Esőt csináltatok. Még Istennek is tetszett a zene.
Köszönjük!
Daus zenekara céllal zenél.
- Mit próbáltok átadni? - Az elítéltekről azt gondolják, rosszak.
Próbáljuk megmutatni, hogy nem halottak vagyunk.
Ha szabadulunk, bizonyítani akarjuk.
És ezt hogy láthatják az emberek?
Vannak börtönfesztiválok. Van fellépési lehetőségünk.
A börtönön kívül is?
Igen, és online is.
Klipet forgatunk, felvesszük a dalokat.
És már a YouTube-ra is feltölthetjük.
Felügyelettel megengedik.
Értem. Akkor csak így tovább!
- Köszönjük szépen! - Ja!
A börtön segít a pozitív üzenetek eljuttatásában
az indonéz társadalomhoz, hogy harcoljanak a megbélyegzés ellen,
de az itteni rehabilitációs program még mindig nagyon friss kezdeményezés.
Egyelőre nem eldönthető, sikeres lesz-e, vagy sem.
Sokan megkérdőjelezik, helyes-e, hogy itt
kötelezővé teszik a drogfüggőknek a rehabilitációt.
Az én véleményem is az, hogy Indonéziában
túl szigorúan büntetik a kábítószerrel való visszaélést.
De az alapján, amit itt láttam, a hatóságok őszintén segíteni szeretnének
a drog miatt elítélteknek a bűnözés negatív spiráljának megtörésében.
A feliratot fordította: Liptákné Tóth Sára