NETFLIX UVÁDÍ
Vězení Bangli Narkotika v Bali v Indonésii.
Ráno, ráno, ráno, super!
Zdejší vedení tvrdí, že tu napravují drogové delikventy.
Ne drogám, ano úspěchu!
Novým a povinným rehabilitačním programem.
Pokud se neřídíte všemi zdejšími pravidly, má to následky.
Dneska znovu cítím, že je mi tahle věznice stále nesmírným požehnáním.
Ale v zemi, kde si nesou drogoví delikventi veliké stigma.
Vaše vláda dává za pašování drog trest smrti.
Jo, já vím, vím.
Když si bral drogy, byl si špatný člověk?
Ano,…jsem špatnej člověk.
Mohou být však tito vězni v očích
společnosti někdy skutečně vykoupeni? – Strávím tu týden pod zámkem, abych to
zjistil.
– Není to ale poprvé, co jsem za mřížemi. – Jmenuju se Rafael Rou. – V Británii mě
odsoudili na doživotí bezpodmínečně za vraždu,… kterou jsem nespáchal. – Trvalo
mi dlouhých dvanáct let, než jsem své jméno očistil.
– Nyní cestuji po celém světě,
abych odhalil, jak opravdu vypadá život v nejdrsnějších věznicích světa.
NEJDRSNĚJŠÍ VĚZNICE SVĚTA
Bali v Indonésii.
Hrnou se sem turisté z celého světa. – Ale
za tímto vnějškovým obrazem party ostrova se skrývá
velmi odlišný svět, v němž
žijí obyčejní Indonésané. Převážně konzervativní společnost s ohromným
společenským stigmatem kolem drog.
Srovnejme si patnáct tisíc
mladistvých,… co zemřou kvůli drogám,… s tím, kolik každoročně umírá dýlerů. –
Musíme opět
vyhlásit velkou válku drogám. – Je to pro naši společnost opravdu důležité.
Kontroverzní a přísný přístup prezidenta
Džoukou Widoudou znamená trest smrti za pašování drog a ohromné
rozsudky pro uživatele.
Indonésie má jedny z nejstriktnějších
drogových zákonů na světě. V důsledku toho končí ve vězení
hodně lidí. – Když vás
chytí byť jen s malým množstvím marihuany, můžou vás poslat na mnoho let do vězení.
A
přesto jsou lidé stále připraveni riziko podstoupit.
Kvůli tomu jsou indonéské věznice
kriticky přeplněné drogovými delikventy. – Vláda
proto přišla s radikálním přístupem k drogové rehabilitaci.
Mám zamířeno do vězení Lapas Narkotika…
Bangli ve východní části Bali. – Zavírají sem pouze drogové delikventy.
– Rehabilitační program tu… údajně spočívá v přeprogramování… mysli vězňů. Zjistím,
jestli to funguje, nebo ne. – Uvidíme.
Vězení Bangli Narkotika se zaměřuje na
léčbu drogově závislých a napravení drogových dýlerů.
Slyšel jsem, že jejich metody
se v ničem nepodobají přístupu západních věznic.
Pravděpodobně je to poprvé, co
dovolili cizinci, jako jsem já, vstoupit do indonéského vězení. – Protože vláda je
ohledně nakládání s indonéskými vězni hodně tajnůstkářská.
DEN 1
Pojďte.
Posaďte se.
Rafael Rou?
Jo.
Sešel jsem se s hlavním vězeňským dozorcem a jeho zástupcem.
Jen dodržujte zdejší pravidla.
Pokud se chováte dobře,… garantuju vám, že bude všechno v pořádku.
Co se stane, když vězeň pravidla nedodrží?
Musíte je dodržovat.
Pokud… se neřídíte všemi zdejšími pravidly, má to následky.
Podstoupíte tělesnou prohlídku.
Vstaňte.
Sundejte si oblečení a dřepněte si. – Dřep.
Teď se vyčůrejte do téhle nádoby,… abychom to otestovali.
Testujete mou moč. Co tam hledáte?
Třeba trávu, šabu-šabu nebo extázi.
A co je šabu-šabu?
Jo, pervitin. – Jo. – Ano. Šabu-šabu… je pervitin. – Je to
jedna z nejpopulárnějších drog?
Ano.
Vězni v Bangli… jsou drženi ve čtyřech
velikých blocích. – Uprostřed se nachází posilovna,… obklopená prostory
k modlitbě… a vězeňským statkem. – Věznice je navržena
pro 468 chovanců,… ale za mříže
se dostává tolik drogových delikventů,… že jich tu nyní pobývá více než tisíc. – Na
tak přeplněnou věznici je tu však extrémní ticho.
-Ahoj,… Daus. – Těší, Rafaeli. -Ahoj. – Dausi, Rafael. Rád tě poznávám.
Dausovi je 38… a ve vězení už je bezmála šest let.
-Jo, fajn. -Budeš v mojí cele.
Dobře, jo. Až po tobě.
Tohle je blok C.
Jak se to tu jmenuje? Wisma Citra?
Jo. C jako Citra.
Tohle je nováček, co bude bydlet s náma.
Ahoj.
Tady máš jedno místo. Hned vedle Ria, Aminga,… Fita… a Davida.
-Rafael. -Jo, Rafael.
Rafael.
Dobře.
Většina z nás… tampuje. Pracujeme tady.
Co je tampovat, znamená to pracovat? Ano, všichni v týhle místnosti pracujeme.
– V rámci tampování musíme všechno udržet v čistotě.
Proveď mě trochu po cele. Co je to tamhle v rohu?
Tam je záchod.
Takže máte trochu soukromí.
Jo, je tam závěs.
Dobře.
Je nás tady na cele dvacet. – Neumím si představit, jaký to tady je ve dvaceti…
v noci. Víš? Všechno je hodně natěsno. Na to nejsem zvyklej.
Jo, jo.
Zařídíme všechno.
Takže točíte, kdo co dělá. A každý ví, co má na starosti.
Jo. – Taky tě zařadím na seznam. Dobrá, takže budu mít svoje úkoly.
Usmíváš se, ta představa se ti líbí. – Chceš mě
vzít ven a ukázat mi…? Jo. Taky se mu to líbí.
-Jo, provedu tě trochu po našem bloku. -Fajn.
Vězení je neskutečně uspořádané a čisté. –
Chovanci působí pasivně a poslušně. – Už teď nabývám dojmu, že jde o vězení,
kde má ostraha naprostou kontrolu.
Jak bys popsal vězení nováčkovi, jako jsem já?
Upřímně.
Jo, v tomhle vězení je vlastně hlavní
dodržovat pravidla. – Když se řídíš pravidly, všechno je
pro tebe snadný,… chápeš, ne?
Je to kvůli následkům? Jo, kvůli následkům a
samotka je… Máme strach ze samotky.
-Seděl si už na samotce? -Ne.
-Seš hodnej? -Rozhodně ne.
-Ne, neseděl. Nechci si tohle zažít. -Ne?
Jak dlouhý máš trest? Odsoudili mě na dvanáct
let, v podstatě za držení.
-Držení? -Ano.
Jakou drogu si bral?
Dřív jsem bral perník a extázi.
A kolik gramů si měl?
Měl jsem třináct nebo čtrnáct balíčků.
Lidé, které tu přistihnou s drogami, mohou dostat až dvanáct let ve vězení,
přestože nejsou prokázaní dýleři nebo pašeráci.
Je to můj první přestupek?
-A dostal si dvanáct let? -Mám dvanáct let.
To mi připadá drsný. V porovnání s jinými zeměmi, kde
člověka musí zadržet s hromady kil kokainu, aby mu přiklepli
stejně dlouhý rozsudek. To je… hodně dlouhý trest.
Jasně.
Jak si to v té době… zvládal?
Nejdřív je to s tím rozsudkem trochu
drsný. – První fáze je zapření. V druhý fázi nejspíš člověk někoho obviňuje. –
Zkouší
z toho vinit jinýho. – A… pak to během třetí fáze začne přijímat.
Daus si uvědomuje, co špatného provedl. –
Mně připadá dvanáct let za držení perníku docela
drsné. Teď se soustředí na to, aby dokončil svůj trest a dostal se ven.
Slyšel jsem, že veškeré věznice jsou tu
přeplněné. – Když jsem do vězení přišel, očekával jsem úplně všude lavinu vězňů,…
ale panuje tu neuvěřitelný klid, což je dost podivné. – Možná mají zdejší chovanci
z vězení nahnáno. – Nevím. Ještě mě toho hodně čeká a musím na to teprve přijít.
DEN 2
Seš moc pomalej.
Právě jsem zjistil, že drogová odvykačka
v Banglia Narkotika začíná přesně v osm ráno. – Řadím se tu na cvičišti se
stovkou uživatelů, závisláků a dýlerů,… kteří byli vybráni do odvykacího programu.
Řekli mi, že všechno platí za součást
rehabilitačního programu. Každého rána vyjdou ven a dělají to, co čeká i
mě. A nemám ponětí, co to je.
Zástupe, pozor!
Vězni Katur Dharma!
Jako vězni slibujeme, že budeme počestní lidé v duchu paňčašíly. – Jako vězni si
uvědomujeme a plně litujeme činů, které jsme provedli. Nechť
všemohoucí bůh požehná naší dharmě. Amen.
Vězni se zavazují k věrnosti paňčašíle,… zakládající filozofii moderní Indonésie. –
Prosazuje patriotismus a občanskou práci za účelem vyššího blaha pro společnost.
Zástupe, pozor!
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Po svižné kalistenice vykročí hlavní dozorce věznice,
Agus Pritiatno, aby promluvil ke svým vězňům.
-Tak jo, připravte se, ano! Ranní sprint! -Ráno, ráno, ráno, super!
Jak se máte?
Dobře, zdravě, bezva!
Zůstaň zdrávi.
Ne drogám, ano úspěchu!
Tak vám děkuji.
Konec. – Prosím, vraťte se do ubikací.
Jak se vede? Mluvíš anglicky?
Jo, ale jen trochu. Jo. Jen trochu. – O co tady
-šlo? Měl bych… musíš jít? -Jo, musím jít.
Snažím se promluvit s vězněm, kterého
nahání zpátky do cely a nechtějí mi dovolit, abych šel s ním. Hlavní dozorce
ale vypadá, že by si rád popovídal.
Dobře, jak se vede? Fajn. Jak všichni dneska ráno cvičili a skandovali,… co to
pokřikovali? -Jo.
Přísaha obsahuje pět různých příslibů. –
Musí se dodržovat. – Uposlechni, dodržuj, slib, že neuděláš nic špatného,
když se účastní nápravného programu.
Jako vězni chápeme, co tento slib znamená, že už to…
nikdy víc neuděláme. A tak. – A potom… Jak se jmenuješ?
Bona. – Říkej mi Bono. Dobře, Bono. Seš vězeň. Už sis dřív
-programem sám prošel a teď ho vedeš. -Jo.
Je to privilegium, nebo něco, co ti nakázali?
On byl narkoman. – Poté, co se účastnil
rehabilitačních aktivit,… se to s ním hodně zlepšilo. Tak jsem vydal výnos, aby
se z něj stal vychovatel pro ostatní.
-Je to povinné? Musí tohle dělat? -Ano, je to jeden z cílů. Je důležité,
aby si vězni nejprve obnovili svoje zdraví.
– Silná mysl ve zdravém těle.
Co když někdo, kdo prochází programem, provede něco špatného?
Když například někoho praštíš, musíš program opustit.
A začneš znovu?
Nejdřív musíš jít do izolace a pak znovu začneš s rehabilitací.
Když jde někdo na samotku,… dostane strach… a nechce to podstoupit znovu.
Hrozba samotky se zdá být klíčem k udržení disciplíny.
A vězení… běží jako hodinky.
Všichni vězni musí být zpátky v celách… přesně ve 12:45 na minutu.
Dobré odpoledne všem!
-Dobré odpoledne. -Začneme se sčítáním.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Počítá vězně. – Alespoň dle toho, co vidím.
Daus a zbytek mých spoluvězňů mají ve
vězení práci. – A tak stráví většinu dne venku. Pokud ale nepracujete,
život je o dost náročnější.
Ostatní chlapi mohou vyjít ven jen v době, kdy je otevřeno.
Takže jsou pod zámkem 21 hodin?
Některý dny. Ale dvakrát týdně mají 5 hodin.
Jasně. – To je dlouhý den 21 hodin ze 24. – To je hodně dlouhá doba na to být
takhle zavřený uvnitř, nebo ne?
Tohle je realita. – Dvacet chlapů na celu. – Někde možná i trochu víc.
Všiml jsem si, že vězni jsou velmi
poddajní. Může jít o kulturní záležitost. Může jít o otázku disciplíny. Může to být
věc
kontroly, nevím. Ale jakmile vyjde ven dozorce, vězni se podrobí čemukoli.
Na všechno, co tu chovanci dělají, přísně
dohlížejí autority. – Pokud vás jako vězně vyberou do drogové odvykačky, váš
život je regulovaný ještě přísněji.
Říkali mi, že mě nějaký chlap z odvykačky přijde odvést někam…
Zdravím.
Dobrý den. Začínají rehabilitační
aktivity. Půjdeme spolu na vzdělávací rehabilitační hodinu.
Dobře.
V tom vězení spočívá, ne? Přestanete
mít kontrolu a schopnost se rozhodovat. Momentálně jsem přišel o
veškerou možnost se rozhodovat.
Povinná drogová odvykačka zahrnuje
skupinová sezení s více psychologickým zaměřením. – Po cestě sem jsem zahlédl
Ruliho, se
kterým jsem se pokoušel mluvit na ranním cvičení.
Kde jsi byl posledních pár hodin? Byl jsi v cele?
Jen v pokoji.
Takže jsi ze cvičení dneska ráno šel rovnou zpátky na celu. – A teď jdeš sem.
Jo.
Máme na to jenom tři hodiny.
Aha.
Udělejte kruh. Sedněte si do kruhu.
Jak se jmenuješ?
-Rafael. -Rafaeli, moc mě těší. – Já jsem Ruli.
Ruli.
Rulimu je 25. – Pochází ze západní
Indonésie… a ze šestitýdenní odvykačky už má za sebou čtyři týdny.
-Tak fajn, dobré ráno! -Dobré ráno!
Jen poslouchej, dělej, co ostatní.
-Nebudu schopný poznat sám sebe. -Nebudu schopný poznat sám sebe.
-Nakonec se to vyjasní. -Nakonec se to vyjasní.
-Pro mě i pro ostatní. -Pro mě i pro ostatní.
Tak si zatleskejme! – Jako další
budeme sdílet svoje pocity. – Může někdo předstoupit…
Jsem Abraham Baron Gunawan, říkají mi Baron.
Ahoj, Barone.
Dneska znovu cítím, že je mi tahle věznice stále nesmírným požehnáním.
-Amen. -Amen, díky.
Díky, Barone.
Budeme pokračovat. Kdo je další?
Máš strach se o svoje pocity podělit?
Jsem docela šťastný.
-Podělíš se? -Jo. Ne, jsou tu jen 3 lidi, 3 až 5 lidí.
Doufám, že se všichni těšíte dobrému zdraví, teď i do budoucna. Děkuju.
Díky. Tak fajn, přátelé,… kdo chce ještě
sdílet svoje pocity? Ještě jeden člověk.
-Dobrá,… jmenuju se Rafael. -Ahoj, Rafaeli.
Děkuju, že jste mi dovolili přijít a sdílet váš prostor.
-Dobře, díky. -Vězení je… budova. Není ve vaší hlavě.
Přeji vám úspěchy v boji s drogovým
návykem a ať po propuštění zase začnete žít svůj život.
Amen.
Dobrá práce, pěkná práce. Děkujeme, Rafe. Díky, že ses
dnes podělil o svoje pocity.
Řekli mi, stejně jako všem ostatním, že
musím do rehabilitačního programu. Nemají na vybranou, všichni tady musí být.
Zajímavá
věc je, že se podle všeho zapojují. Možná je to součástí jejich posudků. Možná je
sledují, aby zjistili, jak moc se budou angažovat.
Musíme posílit svou mysl.
Víte, je poněkud rozporuplné, že nemají
na vybranou. Měli by mít možnost volby, jestli se chtějí rozhodnout, že nebudou
brát drogy? – To je věc k diskuzi, nebo ne?
Vypadá to, že doktrína velí, aby každý
vězeň zavrhnul užívání drog jako něco naprosto nemorálního a nepřijatelného.
Zaujal mě ten obrázek za tebou. Vysvětli mi, co na něm je.
Rád bych se víc dozvěděl o filozofii za
programem od Bony, který byl závislý na perníku a stal se z něj vychovatel a
kterého jsem potkal u vězeňského dozorce.
Můžeme si vybrat. Chceme být dobrej, nebo špatnej člověk?
Je to otázka dobra a zla, ne? Alkohol v téhle zemi není nelegální, že? – Ne. –
Ženy. – Ty nejsou ilegální, protože bez žen bychom tu nebyly. – A peníze… mohou
někdy značit úspěch. -Ne. Potřebujeme peníze, ale pokud máte
přehnaně peněz. Pokud využíváte nočních dívek. Extrém.
-Co myslíte nočními dívkami? Prostitutky? -Jo, prostitutky.
Myslíte, že je to pro někoho, jako jsem já, zápaďáka, někoho
zvenku, jo? Mám dojem, že tohle je spíš o morálních hodnotách.
Na východě,… tady u nás,… je špatně úplně všechno výstřední chování.
A tys byl špatný člověk?
Ano,… jsem špatný člověk. – Protože… co
jsem přišel do vězení, můj otec se mnou ani po třech letech nemluvil. – Potom
zemřel. – A já se cítím provinile. – Cítím tu hroznou
vinu. – Proto se tak cítím,… jsem
tu kvůli drogám. Jsem vinný. – Program nás má rehabilitovat,… abychom dokázali
fungovat ve společnosti. – Protože vám můžu zaručit, že jakmile užíváte
drogy, máte tendenci k individualismu.
Bonova vášeň k programu odpovídá tomu,
co jsem slyšel o sociálním stigmatu kolem drog v indonéské společnosti. – Není
možné zjistit, jestli všichni vězni skutečně sdílí
Bonovo přesvědčení. – Ale Ruli vypadal při sezení upřímně zapáleně.
Myslíš, že potřebuješ rehabilitační program? – Ano?
Jo, potřebuju. Zatím pomohl.
Ale podstoupit to musíš, ne? Není to tak,
že bys zvedl ruku a přihlásil se, já chci do rehabilitačního programu.
Je to vlastně povinné,… ale část mě… to
chce dělat dobrovolně. – Protože se hodlám změnit. – Proto jsem moc rád,…
že docházím na odvykačku, jo.
A proč jsi ve vězení?
Kouřil jsem marihuanu,… jen občasně.
Vážně?
-Jo. -Kolik?
Jen 15 gramů.
-15 Gramů? -Jo.
Na jak dlouho tě poslali do vězení?
Osm.
-Na osm let? – Jen za hulení trávy? -Jo.
Což je legální v Americe a na mnoha dalších místech.
Jo, osm let. Protože mě policie načapala s váhou a
tvrdila, že jsem kvůli tomu dýler. Na co si ji používal?
Pracuju v kavárně. Byl to můj každodenní zážitek při přípravě kafe.
-A jaký z toho máš pocit? -Překvapilo mě to. – Protože už mám
rodinu… a moje žena… se se mnou kvůli případu
-rozvedla. – Jojo. -Protože jsi skončil ve vězení?
Je pro mě náročně tady být, protože se mě
dcera pořád ptá: – „Tati, kde jsi? – Kdy se vrátíš domů?“
-Ona neví, že jsi tady? -Ne. – Tvrdím, že pracuju.
Kdy jí povíš pravdu?
Nemám odvahu jí to říct. – Neodvažuju se jí to říct. Nemám odvahu. Příliš se bojím.
Protože ten návyk… Myslím na společnost v mém rodném městě. Protože… podle mě… je
to,… že jste byli ve vězení,… špatná věc, víš? – Být vězeň je špatný. Vážně. Moc.
-Čeho se bojíš? -No dobře. Je to spíš kulturní stigma?
Jojo, stigma. Stigma. Bojím se.
Kvůli dceři.
Nevím, jestli Ruli prodával nebo pouze
užíval drogy, ale rozhodně platí vysokou cenu.
Pokud berete drogy,… společnost vás
považuje za slabé… a taky zlé. – U lidí, jako je… Ruli,… to
skoro vypadá, že přijali
svůj osud,… protože je má společnost za špatné
lidi. – Povinná drogová
rehabilitace je drsná,… to nepodceňujte. – Ale v tom vězení spočívá. Mělo by v něm
jít o
rehabilitaci. Jak jí dosáhnete,… už se u různých lidí liší. – A tohle
vězení má svůj vlastní způsob.
DEN 3
Tampující pracovníci jako moji spoluvězni začnou směnu v osm ráno.
-Musíme vyklidit oblast. -Tady kolem?
Daus se stará o společné prostory vně celních bloků.
-Takže to děláte kdy? Ráno a odpoledne? -Ráno a odpoledne, než se blok uzavře.
Jo.
Musíme dát pozor, že je všechno v pořádku.
Jasně, dobře.
-Dostáváte za tuhle práci zaplaceno? -Ne, pomáhá mi to… získat podmínku.
Jasně, jasně. Takže z toho plyne výhoda. Není to jen práce, aby se člověk dostal
z cely. -Ano.
-Znáš někoho, komu ji za trest nedali? -Ano. – Samozřejmě. Někdy, když dojde
k fyzickému kontaktu, jako ke rvačce. A pokud
-tampujou,… pak přijdou o práci. -Jo. Jo.
Všichni mi říkají, jak moc se bojí samotky. – Ale to je
pouze jedna ze zbraní, kterou používají, aby vás měli pod
kontrolou. Pokud se nechováte slušně a neděláte,
co vám řeknou. Jo, jako odměna a trest.
Jsem jen zvědavý, jestli kromě pravidel
existují další způsoby, jak vás držet pod kontrolou. Jako zabraňování svobodnému
projevu. Máš strach tohle vězení kritizovat?
Jako co třeba? Nevím. Mohl bys třeba říct to, že mě drží
pod zámkem spolu se všemi ostatními až 21 hodin denně, je krutý.
Jo, už jsem si uvědomil, že to tu takhle chodí.
Co se mě týče, soustředím se jen na to, jak dostat podmínku.
Jen asi jeden ze šesti vězňů tady pracuje.
– Je snadné pochopit, proč by šel člověk do sebe a přijal zdejší pracovní režim. –
Je to klíčový odrazový můstek k získání podmínky dřív.
Tampující vězni mohou pracovat na
statku při produkci jídla,… v kuchyni nebo i provozovat kreativnější aktivity.
Tak tohle je dílna.
Jaký druh dílny?
Tyhle krabice na uschování darů jsou na Bali velmi užitečné.
Keben jsou tradičními balijskými schránkami.
Je tohle taky papír? Vyrábí se z papíru. Šikovné, no ne?
Jo. Chovanci je důmyslně zhotovují ze
srolovaných novin. Následně je ozdobí a prodají
veřejnosti. Mají tu poměrně slušnou výrobní linku.
Můžeme tu pracovat od pondělí do pátku.
Kde sedím? Tady? Jo. – Normálně od osmi od rána. Jakmile
skončí všechno to počítání,… dozorce sem dovede veškerý pracovníky z bloku.
Chápu. Můžou uplatnit tuhle schopnost venku? Můžou po
propuštění začít vlastní malý podnik. Ano! Jistě.
Několik mých přátel, co už odsud pustili,
se pokouší stát distributorem pro zdejší linku. – Je to ale náročný bez podpory
zvenku. A dokonce i najít práci pro nás.
Protože hádám, že společnost v téhle zemi vnímá narkomany nebo lidi, co berou
drogy, jako špatné lidi. Ne jako lidi, co potřebují především pomoct.
Jo, většina z nás si pořád nosí negativní stigma.
Tohle, že? Tohle? Jo, tenhle, pleteš,
-dokud to nejde zvednout. -Jasně, dobře.
Negativní stigma, co je ve společnosti.
Tak už to společnost… vnímá. – Všichni,
co vychází ven z vězení,… nejsou skutečně dobrými lidmi.
Hodně zdejších mužů se jen těžko srovnává
se skutečností, že mají nyní tohle stigma. – (:05 Přese všechnu pozitivní práci, kt
erou tu odvádějí při redukci užívání drog, potřebují taky
podporu společnosti, j
akmile je odsud propustí. Pokud ta neexistuje, je to
pro ně jen koloběh zločinu,
koloběh návratů do vězení, co bude pro mnohé nevyhnutelný.
Aby věznice pomohla drogovým delikventům
neuhnout z cesty, podporuje uvnitř vězení také různé formy… náboženského
vyznávání. – Začínám ale sledovat, že s nápravou vězňů bitva nekončí. – Stejně
důležité
bude i umět dokázat indonéskému lidu tam venku,… že drogoví delikventi jsou
připraveni se opět navrátit do jejich komunit.
DEN 4
Jak se daří?
-Dobře, zdravě, bezva! -Zatím jsem potkal jenom vězně, co
skončili za mřížemi za držení nebo za prodej v
malém. – Ale vím, že tu chlapi sedí i za mnohem závažnější prohřešky.
Požádali mě, abych zašel do kantýny, kde
si můžou vězni zakoupit různý drobnosti, cigarety, čokoládový tyčinky a podobně.
Myslím, že tam budu vypomáhat. Nevím. Zjistím to za chvíli.
Toli! – Ahoj, Toli,… Rafael. Řekli mi, že musím zajít sem a pomáhat. – Jo? – Můžu
dál? – Dobře.
Ano! – Ahoj, kámo. Dobře. – Jo. Pojď dál. – Jo, jo.
Tolimu, který v kantýně pracuje, je 35
let. – Slyšel jsem, že byl mnohem výš v potravním řetězci prodeje drog.
-A co je co? -Tohle jsou nudle, kafe a tady je voda.
Dobrá. Jak za to vězni platí? Nahraješ jim to na
Brizzi. – Tohle je Brizzi.
Dobře. – Jako kreditka. Vezmeš peníze z… Ano!
– Připravený? Pomůžeš zákazníkovi? Ano. Připravený. – Nejsem. Zeptal se,
jestli jsem připravený, ale nejsem. Tenhle?
Tyhle nudle? Jo. Beng beng. Beng beng. Beng beng. –
Jo! No tak. Dělej! – Musíš rychle. – Vem si to. – Co chceš? – Tohle. – Vezmi to a…
Beng beng? Co je to? – To nahoře? Tohle? – Tohle? Proč na mě spěcháš? Jo. – Jo,
ale ty víš, kde všechno je. Já tu začínám, netuším, kde věci jsou.
-Jo. -Jak dlouhý máš trest?
-Nějakých čtrnáct let. -Čtrnáct let?
Jo. – Metamfetaminy. Šabu. Ó, šabu-šabu.
Jo, protože mě chytila policie na letišti.
-S jakým množstvím? -Tři kila.
-Tři kila? -Jo.
-To je hodně. -Jo. Tyhle. – Ano.
Tyhle?
Proč si to udělal?
Nemám matku ani otce, už jsou pryč,
umřeli. Chtěl jsem dát mladší sestře… na školu.
Kolik je mladší sestře?
Teď dvacet. – Tehdy… tak patnáct.
Takže si to dělal, abys uživil rodinu. – Pomohl rodině.
Jo. – Jo.
Toli tvrdí, že se jenom chtěl postarat o mladší sestru.
Dej si čokoládu, než se rozpustí.
-Tak dobře. Mockrát děkuju. -Rozbal si ji.
Ale byl mnoho let v drogových genzích a
pokoušel se importovat kilogramy pervitinu, což je
pašování drog ve velkém. – Tady
v Indonésii má štěstí, že jeho trest nebyl dokonce ještě přísnější.
Když si byl zapletený do organizovaného zločinu v gengu a pašoval si drogy,… věděl
jsi, že vaše vláda dává za pašování drog trest smrti?
Jo, já vím, vím.
-Takže ses nebál, neodradilo tě to? -Měl jsem geng už předtím.
Kolik ti bylo? Devatenáct? Osmnáct?
-Tak asi… čtrnáct, jo. Ještě hodně mladý. -Jaký drogy si prodával?
Všechno. – Koks,… heroin,… marihuanu,… šabu-šabu. Všechno.
Jak si drogy pašoval? Jak si je dostával do Indonésie?
Po troškách. – Na letišti.
Jasně.
Pak mě napadla policie a řekli mi, můj bože, řekli mi, že jsem jako kartel…
indonéský kartel. – Já na to cože? No tak.
Chápu. Byl tvůj šéf součástí velkého
organizovaného zločineckého gengu? – Ano.
Jo. – Velkej. – Já jsem jen pašoval.
Co se stalo s tvým šéfem?
-To nevím. -Nevíš.
Když… vás chytí, o šéfovi nemluvíte. –
Když něco řekneš o šéfovi, tvoje rodina je mrtvá. Rodina je mrtvá…
To je geng
Toli je jiný druh drogového vězně
z odlišného konce. – Pašerák pracující pro indonéský
drogový kartel. – Lidé, které
v téhle zemi chytili při pašování drog, čelili trestu smrti. – On se jednoho dne
bude znovu začleňovat do společnosti. – A
bude to pro něj veliká výzva.
-DEN 5 -Připravit!
Viděl jsem, jak striktní zdejší režim je.
– Hlavní dozorce Agus Pritiano zdejších tisíc vězňů
zvládá pouze s pomocí 83
hlídačů. – Řada chovanců stráví celý den pod zámkem v přeplněných celách. Ale
neviděl jsem žádné skutečné známky potíží.
Tohle je centrum pro aktivity.
Chtěl bych zjistit, proč cítí hlavní
dozorce potřebu životy svých vězňů kontrolovat tak striktně.
Všichni chovanci můžou využívat video
hovorů. Posloucháme jejich rozhovory s rodinou. Pokud řeknou něco
nevhodného, telefonát přerušíme.
A proč je to zapotřebí?
Asi před rokem jsme tu měli nějaké provokatéry. –
Utvořili si geng. – Rozhodně tu
představovali bezpečnostní hrozbu pro celou věznici.
Někteří vězni stráví až 21 hodin denně ve svých celách. Co je za tím za strategii?
Jaký smysl to má?
Je pravda, že po třech hodinách, co
mají, je zase vrátí zpátky do cel. Pokud jim všem dovolíme vycházet ven najednou,
skončí to chaosem. Dojde ke spoustě problémů, proto to děláme.
Myslíte, že je to fér?
Trest znamená ztrátu vaší svobody. A tak se musí řídit pravidly.
Během doby, co jsem tu strávil, jsem si
všiml, že vztah mezi vězni… a dozorci je poměrně zdravý. – Jak důležité to
je… pro… hladké fungování věznice?
Mají k nim takový emocionální vztah, co se podobá vztahu dítěte k rodičům nebo
sourozencům. – To se tady snažíme vybudovat. Předtím
bylo vězení zkrátka vězením. –
A mohli jsme jen předpokládat, že… bude plné násilí. – Teď už takové není. – Když
někdo dřív udělal nějakou chybu,… mohli jsme ho prostě
bezhlavě zmlátit. – To už se teď neděje.
Ale… hodně vězňů mi tady zmínilo, že mají strach ze samotky. – To je dobré
preventivní opatření.
Oni mají strach z toho, Rafaeli… že když
mají na sobě jen šortky,… je tam zima,… taková zima!
Jaká je nejdelší doba, po kterou může být vězeň na samotce?
Měli jsme tu jednoho… dost zásadního
drogového dýlera. Dorazil sem a představoval veliké
riziko. – Dali jsme ho do izolace
na… celý tři měsíce. – Tady se nikdo nesmí chovat drsňácky nebo arogantně.
Kolik lidí je momentálně na samotce?
-Nikdo. – V tuhle chvíli nikdo. -Můžu tu izolaci vidět?
No… už se nesmí chodit dovnitř. Je to
tajemství! – Ale můžete to zahlédnout odsud.
Dozorcova ochota využívat samotky jakožto trestu sice
působí autoritativně,… ale očividně má taky svou jemnější stránku. A
zdá se, že si ji chovanci cení. To nejspíš přispívá k dojmu harmonie v tomto
vězení. – Nastává pro Ruliho velký okamžik v týdnu.
Jak se vede?
-Co budeš dělat? S kým budeš mluvit? -Zavolám svojí rodině.
S mámou, mám na telefonát deset minut. – Jo. Deset minut.
Deset minut.
Ruliho rodina žije stovky kilometrů daleko a nemůže si
ho dovolit navštěvovat. –
Jako všichni vězni ale dostává dva video hovory domů týdně.
Není tu moc soukromí,… ale asi je to lepší než nic.
Ahoj, tetičko. – Doufám, že jsou teta i
máma zdravé. – Prosím, podporujte tu pořád Ruliho. – Aby se mohl Ruli polepšit.
Vypadají moc šťastně. – Pro mámu musí
být úleva vidět, jak se usmívá, jak je v dobrým rozpoložení. – Protože jsem si
jistý, že mají obavy, jak to tu zvládá a jak se mu daří.
Je docela těžké tady žít, tetičko. –
Proto se tady musíme naučit pozitivnímu přemýšlení. – Jak nepřestávat…
myslet pozitivně. – Rafaeli!
Já jsem tu s Rulim.
Dobrý den!
Mami, tenhle chlap byl odsouzený
v Anglii na doživotí. Ale po dvanácti letech snažení a průtahů dokázal svoji
nevinnu.
Nechám ho pokračovat v telefonování, ale
rád jsem vás poznal. – Mně připadá špatně, že si odsedí tak dlouho za pouhé… držení
trošky marihuany. – Veškeré důsledky toho,… co se mu stalo. Jak se mu rozpadl
vztah… s manželkou a co je důležitější, jeho
dcerou. – Takže půjdu ven a poskytnu mu trochu soukromí.
Ať moje srdce nepoleví.
Mám vás rád. – Miluju vás. – Ahoj. – Mír s vámi.
DEN 6
Začíná můj poslední den ve věznici Bangli
Narkotika. – Řekli mi, že dnes nás čeká malé překvapení. – Rokový koncert uvnitř
věznice. – Vězni za pomocí hudby směrem k veřejnosti vyjadřují, že nejsou
ztracenými případy. – A jejich iniciativu podpořil i sám hlavní dozorce.
Dozorce je tak docela hudební fanoušek,…
a tak vězně podněcuje k hraní na různé nástroje. Daus patří mezi vězně, co jsem
tu potkal, a založil kapelu D Inžeksys. A… dneska
vězňům odehraje koncert. Tak se poslechněme, jak dobří jsou.
Tak poslouchejte, jdeme na to. Raz, dva, tři, jedem!
Je skvělé pozorovat, že hlavní dozorce je v tom plně podporuje.
-Přivolal si déšť. – Dobrej nářez -Děkuju.
Dausova kapela tvoří s hudbu se skutečným přesahem.
Jaké sdělení se snažíte zprostředkovat?
Lidé ve vězení jsou vždycky za špatné
lidi. – Chceme dokázat, že nejsme jen chodící mrtvoly. Po propuštění
bych toho rád dostál.
Jak se to ale k lidem dostane?
Oni… pořádají takové vězeňské festivaly. Tam můžem zahrát.
Vezmou vás ven z vězení koncertovat?
Jo, ven koncertovat a taky můžem hrát onlajn. Natočíme
video a nahrajeme písničku. – Můžeš svoji muziku nahrávat na JůTub.
To nám dovolí, ale pod jejich dohledem. Aha. Jasně.
-Jasný. Hrajte dál takový písničky, jo? -Mockrát děkuju.
Vězení pomáhá ve snaze indonéské
veřejnosti předat pozitivní poselství a odstranit stigma
vězení. – Ale rehabilitační
program je tu stále velmi novou iniciativou. Je příliš brzo na to
vědět, jak úspěšný bude.
Některým lidem se zdejší povinná drogová
odvykačka může zdát docela kontroverzní. A podle mého názoru jsou tresty udělované
za
drogové přestupky tady v Indonésii drsné. Ale na
základě toho, co jsem tady ve
vězení viděl, mám dojem, že zdejší autority upřímně touží lidem za mřížemi
pomoct koloběh drogového zločinu narušit.