Vězení Kylmäkoski ve Finsku
je domovem mnoha vězňů s extrémně násilnou minulostí.
Zastřelil jsem vraha svýho bráchy.
…vytáhnul jsem z kapsy nůž a bodl toho týpka do krku.
Za dveřmi cel velí vězni.
- Chceš taky? - Ne, díky.
Šílený.
To dáš. Zaber.
- Je rovně? - Jo!
Když vězni odmítnou dodržovat pravidla…
Král je ten, kdo má nejvíc drog. Nevím proč.
…a neprojeví dostatečnou lítost za své činy…
Co jsi mu udělal?
Přejel jsem ho autem
a postřelil lukem.
…jak je můžou ve vězení napravit?
Abych to zjistil, nechám se sem na týden zavřít s nimi.
Ale za mřížemi nebudu poprvé.
Jmenuju se Raphael Rowe.
Ve Velké Británii mě odsoudili za vraždu, kterou jsem nespáchal.
Dostal jsem doživotí bez možnosti propuštění.
Trvalo mi dlouhých 12 let, než jsem očistil své jméno.
Nyní cestuju po světě,
abych zjistil, jak se doopravdy žije
v nejdrsnějších věznicích světa.
NEJDRSNĚJŠÍ VĚZNICE SVĚTA
Finsko. Jedna ze zemí s nejvyšším počtem vražd v Evropě.
Často se říká, že Finsko je nejšťastnější zemí světa,
ale má i svou temnou stránku. Vysoký počet násilných činů
často páchaných muži na okraji společnosti
poháněných alkoholem a drogami.
Nakládání s takovými kriminálníky je pro vězeňský systém velkou výzvou.
Vydávám se do věznice Kylmäkoski v jižním Finsku,
kde strávím celý příští týden.
Finové přistupují k trestům progresivně.
Většina vězňů si odpykává alternativní tresty,
nebo jsou posláni do otevřených nápravných zařízení.
Jen ti nejnebezpečnější trestanci s vážnými zločiny na kontě
jsou posíláni do uzavřených věznic, kam teď mířím já.
Vůbec netuším, co mě tam čeká.
Mám trochu strach a sevřený žaludek.
Pro finský vězeňský systém
je daleko důležitější osobní růst a rozvoj vězňů
než samotný trest.
Ale pro odsouzené platí klíčové pravidlo,
nikdo je do snah o resocializaci nenutí.
Může resocializace fungovat i u těch nejnebezpečnějších vězňů?
Protože pokud se sami nechtějí změnit, žádný progresivní režim
s jakkoli liberálním přístupem nic nezmůže.
Trestanci se musí chtít změnit sami.
Je jedno, po kolikáté to dělám.
Jsem poměrně nervózní z vězňů,
s kterými tu budu zavřený.
DEN PRVNÍ
Tudy.
Bundu si položte na stůl.
Dám vám igelitový pytel, kam si můžete schovat oblečení.
- Dobře. - Zkontrolujeme ho.
A pak vám ho vrátíme.
Fajn.
Tak prosím.
Ukažte mi… Jo, dobře.
Můžete si oblíknout tričko.
Dobrý. A teď spodek.
Z důvodu ochrany lidských práv vězňů
Finsko nepovoluje rutinní prohlídky tělních dutin.
Ačkoli má až 90 % nových vězňů problémy s drogami,
prohlídka je pouze povrchní.
Najdete takhle hodně kontrabandu?
Někdy ano. Různé drogy nebo…
Jaké drogy sem obvykle pašují?
Subutex.
Sem tam se někdo pokusí pronést mobil
a tak podobně.
Subutex se používá k léčbě závislosti,
ale sám o sobě je návykovou látkou.
Podívejte se do foťáku.
Jakmile mě zaevidují, půjdu do svého křídla.
Pachatele násilných činů zde neizolují od ostatních vězňů.
Mě vedou do hlavního křídla 2.1.
- Mám pokoj pro sebe? - Jo.
Máte nějakou radu ohledně spoluvězňů?
Neměl byste mluvit o ničem osobním.
A dejte na zdravej rozum.
S jakými zločinci tu budu pobývat?
Například tady na bloku jsou různé typy.
Násilníci, vrazi
a spousta lidí napojených na drogy.
- Tak jo. Díky. - Děkuju.
V křídle je 14 cel na 18 vězňů, takže se někteří musí dělit.
Společné prostory a kuchyňka jsou pod dohledem kamer
sledovaných dozorci ve velínu na konci křídla.
Ale v celách žádné kamery nejsou.
A já jsem s vězni zůstal sám.
První dojmy? Je tu neskutečný ticho.
Až děsivý.
Vězení jsou obvykle hlučná, ale tady? Žádný hukot,
žádný řev ani křik.
Jako nováček
jsem dost nervózní z toho, kdo tu na mě čeká.
Jakmile vejdete do dveří,
začnou si vás přeměřovat. Tomu se nevyhnete.
Já už stihl projít kolem dvou chlapů jako hora.
Jen svým vzezřením dokážou člověku nahnat hrůzu.
No nic, půjdu se podívat,
co mě následujících sedm dní čeká.
Ahoj. Představím se.
- Jsem Raphael. - Toni.
- Toni? Těší mě. - Jo.
- Jsem Fuzzy. - Fuzzy?
- Raphael. - Vítej.
- Díky. Těší mě. - Jo.
- Jo… - Představíte mi ostatní?
- Michael. - Ahoj. Michael?
- Jo. - Já jsem Raphael.
Tak jo. Vítej.
- Díky. - Jo.
Jak se vede? Jsem Raphael.
- Já jsem Jani. - Těší mě.
Mám talíře a příbory. Fajn.
Jo. Tohle na začátku potřebuješ.
- Dobře. - Věci ti vrátí…
Jani a svalovec Toni vypadají vcelku přátelsky,
ale novým spoluvězňům by snadno mohli nahnat strach.
Zvlášť v celách, kam dozorci nevidí.
Tohle dávají všem?
- To máš na… - Jo.
- Tak jo.
Řekni mi, jaký v tomhle křídle platí pravidla.
Starej se o sebe a nevšímej si ostatních.
Když sem přijde někdo novej, koho neznám,
zeptám se ho, za co tu je.
- Co provedl? Za co sedí? - Jo. Přesně.
Proč na tom záleží?
Když je to sexuální…
- Sexuální predátor. - Nebo třeba pedofil.
Rozbijeme mu držku.
Jo. Hned na úvod.
Velí tomuhle křídlu někdo?
Je potřeba se k někomu chovat s větší úctou než k ostatním?
Ne. Nic takovýho.
Hleď si svýho a buď sám sebou. To stačí.
Jo.
Jdeme.
Svalovec Toni, mladej obr.
Má spoustu kérek a taky respekt.
A pak je tu Jani. Sice mě přivítali, ale řekl bych,
že když jim člověk nepadne do oka,
může to dopadnout úplně jinak.
Jste v cele sami. Po dozorcích ani stopa.
Proto musíte mít neustále na paměti,
že když se tu někomu znelíbíte, může se to lusknutím prstu zvrhnout.
DEN DRUHÝ
Cely se odemykají v 7:00.
Taková kaše po ránu není nejhorší, co, Jani?
Vůbec ne.
Někteří vězni, jako třeba Jani, v zařízení pracují,
takže opouští cely brzo.
Ale ostatní raději zůstávají v budově.
Nevyužívají výhod nabízených projektů
a já se chci podívat, zda svůj čas využívají konstruktivně.
Říkám, že si mezi váma připadám jak párátko.
Ale chtějí vidět, co předvedu v posilovně.
Malá rozcvička.
Jen do toho.
Přidej se.
- Jedna. Pětkrát. - Ne.
- Víš, jak na to, ne? - No…
- Tak jo. - Dobrý?
Jo, paráda. Pětkrát.
Tak jo. Ještě tři.
Dva.
Dobrý. A naposled.
Jo. Poslední.
Narovnej se. Super.
Tomu říkáš rozcvička?
Ne, to je… jen na zahřátí.
Bože.
Kolik jsem zvedal?
- Sedmdesát. - Sedmdesát?
- Jo. - A kolik zvedáš ty?
- Asi tak 220. - Ježíši.
To dáš. Zaber!
- Je to rovně? - Jo!
Paráda.
Toni je ke mně zatím velice vstřícný,
ale nepřál bych si mu ani jeho spoluvězni Ollimu
zkřížit cestu.
Zvedáte obrovský váhy. Hele, ani nemůže chodit.
Prý je zatkli společně
zhruba před dvěma lety po automobilové honičce s policií.
Co jste dělali, když vás chytli?
- Únos. - Někoho jste unesli?
Jo. Vymáhali jsme dluh.
Vymahači dluhů?
To vysvětluje, proč jste tak nařachaný.
Nebyla to moje práce.
Tak jo.
Dlužil mi už dlouho. Když jsem za ním přišel, řekl:
„Polib mi prdel. Nic ti nedám, ty zasranej kreténe. A…“
Proč jsi nešel na policii?
- To by udělala většina lidí. - Za policajtama maximálně pro pas.
Nic jinýho.
Takže jste ho unesli z jeho domu?
Ne, z domu jeho kámoše.
S pistolí?
Jo. Já ne… Měli jsme pistoli?
- Možná jo, možná ne. - Jo.
Už si nevzpomínám. Jsou to dva roky.
Připomeň mi, ať si od tebe nic nepůjčuju.
- Ne. - Nechci ti nic dlužit.
Když mi dáš sušenky, vrátím ti je. Platí?
Pojďte.
Když vězni nepracují nebo nestudují,
po hodině se na zbytek dne vrátí na křídlo.
Toni a Olli vypadají, že mají křídlo 2.1 pod palcem,
a já se chci dozvědět víc o jejich minulosti.
Ale Toni mi chce napřed povyprávět o své kariéře rapera.
C8 Superman.
To jsi ty?
Jo, C8 je můj raperskej pseudonym.
Co to znamená?
Ve finštině to zní stejně jako:
„Posral jsem to.“
Všichni mávají skutečnýma kvérama
a ukazují v klipech drogy.
Můj klip to paroduje.
Takže to zesměšňuješ?
Netvrdím, že jsem nějakej gangster,
ale i když někdo je,
nemusí to vykřičet celýmu světu.
Když žiješ spořádaně, nemusíš se bát…
Toni možná tvrdí, že není gangster,
ale míra násilí, jakého se při únosu dopustili,
je vskutku šokující.
Co jste mu udělali?
Co jsme mu udělali?
Od všeho trochu.
Musíme zacházet do detailů?
Vzali jsme ho do mýho baráku v Tampere.
Připoutali jsem ho ocelovýma stahovacíma páskama
za ruce a nohy ke kovovýmu stolu.
Rozdrtili jsme mu klouby na prstech,
nohy a chodidla kladivem.
Přejeli jsme ho autem,
postřelili jsme ho lukem
a tak podobně.
Ale myslím, že převážně šlo o psychický násilí.
Ponížení a podrobení.
Proč jste usoudili, že je nutný sáhnout
k takovýmu mučení?
Asi to byla kombinace hněvu a vzrušení.
Tenkrát nám přišlo,
že to jinak nepůjde.
Když jsem slyšel, jakého násilí
se Toni a Olli při únosu dopustili,
trochu mě zaskočila naprostá absence lítosti.
Nepoznám, jestli se jen nechvástají
a nehrajou si na drsňáky.
Ale je na nich vidět, že toho vůbec nelitují a netrápí je to.
Ne otevřeně. Zatím.
DEN TŘETÍ
Po odemčení cel v 7:00
se dozorci vrací zpět do velína.
Vězni se mohou rozhodnout, zda využijí některé z příležitostí
práce nebo studia, které nápravné zařízení nabízí.
I dnes ráno se někteří rozhodli neúčastnit.
Co znamená OG? „Original gangster“?
Jo.
Chytá se to v pohodě?
Jo, jde to.
Šílený.
Chceš taky?
- Kérku? - Jo.
Ne, díky.
Toni používá tetovací pistoli
vyrobenou z pera a ovladače pro Xbox.
Kde berete inkoust?
Roztavíme jednorázový žiletky
a vytaháme z nich saze.
Co by se stalo, kdyby sem teď přišli dozorci?
Samotka.
- Zavřeli by nás do izolace. - Samotka.
A nevšimnou si, že máš novou kérku?
Má jich tolik, že ne.
Ne. Pochybuju, že by si všimli.
Hotovo. Můžeš to vypnout.
Hotovo?
Jo.
I když někteří raději tráví celé dny v celách,
vězení nabízí vzdělávací programy
a více než polovina odsouzených pracuje.
Někteří se dokonce učí vyrábět šperky.
Dnes se přidám ke svému kamarádovi Janimu.
- Kam jdeme? Do dílny? - Jo, přesně.
Chodíš tam každý den?
Každej den.
Věděl jsem, že Jani pracuje, ale překvapilo mě,
že se stal odborníkem na výrobu tradičních finských koberců,
za což mu zařízení platí 100 eur měsíčně.
Pojď sem. Začneme něčím jednoduchým.
- Jasně. Nic složitýho. - A ten… Tohle je snadný.
Jani se se stavem naučil během svých šesti pobytů ve vězení.
Nyní je v polovině dalšího čtyřletého trestu.
- Teď přehoď. - Přehodím.
Ze dvojky.
- Na jedničku? - Jo.
- Pak bum, bum, bum?
Jo, třikrát.
- Máš páru. - Nerozbiju to?
Ne.
Nemůžu uvěřit, že ses nechal zavřít tolikrát.
Proč se pořád vracíš?
Je to takovej můj životní styl.
A jak žiješ na svobodě?
Drogy a násilí.
- Drogy a násilí? - Jo.
- Prodej drog. Však víš. - Jasně.
Klasický sračky.
Co je tvá oblíbená droga?
Kokain. Amfetamin.
Kokain a amfetamin.
A za co sedíš tentokrát?
- Za násilí. - Násilí?
- Jo. - Co jsi udělal?
Bodl jsem chlapa. Byl to boj na nože.
Byl jsem na špatným místě ve špatnou dobu. Nic zvláštního. Byla to smůla.
A jak ten chlap dopadl?
Díkybohu neumřel, ale…
To je dobrý znamení.
Dáváš najevo, že tě to mrzí.
Jo.
A když to jede k tobě, musíš tohle posunout sem.
- Tak udržíš tvar. - Aha.
- Aby to nejelo cikcak. - Dobře.
Jen nechápu, že třeba ty ses sem už několikrát vrátil,
takže resocializace a pomoc tobě podobným…
Pomáhá jen, když si chceš nechat pomoct.
A celou dobu tě učí stejná instruktorka?
Jo, je tady celou dobu.
Musíte už být otrávená, že se vám sem pořád vrací.
Ano, vždycky doufám, že už se nevrátí.
- Teď už to má ale srovnaný. - Jo.
Zdá se, že máte dobrý vztah.
To máme. Bavíme se o všem.
Holky, drogy, všechno.
Jasně. A pomáhá ti to?
Já nevím. Je fajn to s někým probrat.
Na křídle je to samej testosteron.
Jo. Asi máš pravdu.
Jo.
Teď si odpykávám druhej rok a dost jsem se v hlavě posunul.
Je to pro mě terapie. Už vím, co můžu jednou dělat.
- Dobře. Hotovo? - Jo.
I když za tím stojí několik trestů odnětí svobody,
vypadá to, že se Jani konečně snaží obrátit svůj život k lepšímu.
A každodenní únik z macho atmosféry na křídle
tomu očividně napomáhá.
Zpátky na křídle je mezitím poprask.
Tak jo. Přestaňte!
Zaslechl jsem, že Toni právě napadl nového vězně,
který byl následně přeložen do jiného křídla.
- Byl to nováček? - Jo.
- A tys ho praštil? - Jo.
V cele. Víš jak.
- Šel jsi za ním do cely? - Jo.
Aha.
Protože všude jinde jsou kamery.
Aha.
A proč jsi ho praštil?
Protože…
Před pár lety práskal.
Co napráskal?
Drogy.
Takže to byla pomsta?
Jo.
S takovýma tady žít nebudu.
Byl bych kámošům pro smích, kdybych nic neudělal.
Jak vážně je zraněný?
Nevím.
Toniho spoluvězeň Olli
byl taky na křídle, když k incidentu došlo.
Toni mi zrovna říkal o…
Jo.
Ale musel to udělat.
- Fakt? - Jo.
- Dozorci o tom neví? - Ne.
Zatím ne.
- Myslíš, že jim o tom řekne? - Pochybuju.
Viděl jsem ho vcházet do místnosti s dozorcem.
Myslím, že nic nepoví.
- Jo. - Jak ti to chutná?
Je to dobrý. Moc děkuju.
- Díky. - Není zač.
Protože dozorci neviděli, co se stalo,
vyhne se Toni trestu.
Obávám se, že pokud vězni jako on
stále inklinují k řešení problémů pomocí násilí,
nevypadá to, že by se měnili.
DEN ČTVRTÝ
Chlapi byli celou noc v celách.
Toni a Olli ještě nevyšli.
Jani má jako obvykle napilno.
Už od rána má plno energie a dobrou náladu.
Janiho soustředění na pracovní program
mu podle všeho pomáhá zapomenout na drogy a násilí
a zlepšuje mu náladu.
Ale z postele ho nezvedá pouze práce.
Každý ráno mi přijde e -mail od přítelkyně.
Chodí do kanceláře?
- Dozorcům? - Jo.
Řekla, ať si pustím televizi.
Prý mi vylepší sportovní kanál.
Jste spolu dlouho?
Ne. Poznali jsme se tady.
Už jsem seděl. Přišla na rande naslepo.
Jak jsi s ní navázal kontakt?
Můj kámoš… Jak to říct?
- Seznámil vás? - Jo, seznámil.
Nový vztah Janiho zjevně dále motivuje
k účasti na zdejším resocializačním programu.
Ale ne každý na křídle udělal stejné pokroky jako on.
Přineste jídlo. Do prdele, kurva.
To by nežral ani čokl.
Michael, což není jeho pravé jméno, obývá sousední pokoj. Je mu 18,
nepracuje a tráví spoustu času sám v cele.
Dnes se mi zdá ustaraný.
Nemám depresi ani nic jinýho, ale kurva,
život v base je frustrující. Člověk si chce zvednout náladu.
Většina kluků si šla ráno zacvičit.
Proč ses nepřidal a nešel na vzduch?
Pomohlo by ti to přijít na jiný myšlenky a…
Normálně chodím ven každej den.
Dneska se na to necítíš, jo?
Já nevím. Jsem nějakej neklidnej.
Nevydržím ani sedět.
- Promiň, musím si zakouřit. - V pohodě.
Michael má sklon schovávat se během dne celé hodiny v cele.
Zatím nevím, za co sedí ani co ho trápí.
- Nazdar. - Jak se vede?
Dobře.
Chceš si pokecat?
Jo, rád. Pojď dál.
Pokecáme.
- Můžu? Dobře. - Vítej. Jasně.
Jak je? Předtím ses cítil trochu…
Dobrý.
Za co sedíš? Proč jsi tady?
Utekl jsem z pasťáku
a dostal se do Tampere,
kde jsem žil na ulici, bral drogy a sháněl je.
Dostal jsem se do situace, kdy mě dva 40letý feťáci obvinili,
že jsem jim vykradl skrýš speedu.
Jeden z nich mi řekl:
„Než napočítám do tří, vrátíš to,
nebo ti vymlátím zuby baseballkou.“
V tu chvíli mi ruplo v bedně,
vytáhl jsem z kapsy nůž a bodl ho do krku.
Pak přišel ten druhej a odstrčil mě.
Takhle nějak držel ruce,
tak jsem ho dvakrát bodl.
Tady a sem.
Byl jsi ještě dítě.
Pomohl ti tady ve vězení někdo
pochopit závažnost
tak násilného činu?
Byl jsem u resocializačního pracovníka
a u psychologa. A pomohlo to.
A navštěvuje tě někdo z rodiny?
To už bude… Sakra, už pěkně dlouho mě nikdo nenavštívil.
Nevím, jestli by to k něčemu bylo. Nemám se tu špatně.
Tohle křídlo je na pohodu. Máme tu dobrou partu,
našel jsem si kámoše a je mi tu dobře.
Jedna z obětí Michaelova útoku
na následky zranění zemřela.
Vzhledem ke svému věku vyfasoval Michael
jen dva a půl roku odnětí svobody za zabití.
Takže vězeňskému systému zbývá jen pár měsíců,
aby ho napravil.
Vězni jsou zavření v celách 14 hodin denně,
ale Michael často nevychází, ani když má tu možnost.
Zdá se, že se ostatním straní.
Osmnáctiletý kluk je zavřený v cele
ve vězení pro dospělý od 16:40
do 7:00 ráno.
To má být resocializace? Nebo trest?
Sám jsem to zažil.
Byl jsem zavřený v cele za bílýho dne.
Člověka to psychicky poznamená.
Když už je tady, měli by s ním něco dělat.
Bez ohledu na to, co provedl,
v tomhle věku se dá napravit.
VĚZENÍ KYLMÄKOSKI
DEN PÁTÝ
Ještě mi tady zbývají dva dny.
Narazil jsem na vězně, který stejně jako Michael
spáchal vážné násilné činy, když byl ještě teenager.
- Já jsem Raphael. - Leif.
- Jak se jmenuješ? Leif. - Leif.
Teď ve svých téměř 50 letech
se Leif konečně zapojil do programu
pravidelných terapií v zařízení.
Kolikrát jsi seděl?
Jedenáctkrát ve Finsku,
šestkrát ve Švédsku,
dvakrát v Dánsku a jednou v Norsku.
Leif tvrdí, že patří do finské romské komunity.
Ve vězení strávil 23 let.
Byl odsouzen za několik násilných zločinů
včetně dvou vražd.
Vyrůstal jsem po ústavech.
V lochu jsem poprvý skončil v 15.
Pak mi zabili bráchu. Jeho vraha jsem střelil do hlavy.
Byla to pomsta.
Co tě vedlo k násilí, když jsi byl venku?
Když se potkám s romskou rodinou, s kterou jsme na nože,
a nestihnu včas zmizet, může to dopadnout dost zle.
A dneska má zbraň každej.
Semele se to zničehonic. Pokusí se tě zabít.
A předtím jsem si nechtěl nechat pomoct.
Proč až teď?
Dřív jsem bral hromadu tvrdejch drog.
Ale během tohohle trestu
si celou dobu povídám
s Hannou.
Co se Leif zbavil závislosti,
účastní se pravidelných sezení s Hannou,
zvláštní poradkyní pro pachatele násilných činů.
Přemýšlel jsi, do jakého resocializačního centra
bys nejraději chodil?
Nejlepší by bylo křesťanské centrum pro narkomany.
- S přesahem do duchovna. - Jo.
Většinou pracujete s násilníky, jako je Leif.
Stávají za takovým násilím drogy a alkohol?
Téměř vždy. Většinou za sebou mají drsný život.
Měli problémy v rodině, hodně z nich vyrostlo v pěstounské péči
nebo v ústavech,
kde s nimi špatně zacházeli.
Nikdo, kdo žije normálně, se najednou nerozhodne,
že chce začít porušovat zákon a mlátit lidi.
Hanna věří, že finský vzdělávací systém
vyčleňuje jisté mladé muže ze společnosti.
Vyrůstala jsem v 90. letech
a velmi dobře si pamatuju na kluky, co měli trochu divočejší povahu.
A učitelé je za to trestali.
Dostávali se do průšvihů. Ponižovali je.
A myslím, že finská společnost
upřednostňuje klidné a vyrovnané vystupování
a všechno ostatní považuje za narušující.
Tak je všichni brali za potížisty.
Jasně. Je pro vězně se sklony k násilí povinné,
aby navštěvovali poradce?
Spousta vězňů sem chce chodit dobrovolně,
takže mám plný rozvrh i bez toho.
Leife, jak ti tahle sezení pomáhají?
Můžu vám říct úplně všechno.
Nemusím lhát.
Můžu říkat, jak se cítím a s čím chci pomoct.
A vím, že tyhle rozhovory jsou jen mezi náma.
Zdá se, že Hanna odvádí skvělou práci,
ale je jedinou zdejší poradkyní pro násilníky.
A je na vězních, zda její pomoc vyhledají.
Když už sem ty kluky zavřou,
mohli by je postrkovat správným směrem.
Nic takového se ale neděje.
Resocializace závisí na samotných vězních.
Oni sami se musí rozhodnout,
jestli se chtějí změnit.
Nikdo to za ně nedělá.
Leif a většina dalších vězňů, které jsem potkal,
řekli, že je k násilí dovedly drogy.
Tak chci zjistit,
jestli se i tady k drogám dostanou.
Protože pokud ano, ovlivní to jejich šanci na nápravu.
Máš křídlo pod palcem, co?
Máš tu respekt?
Tak normálně.
Kdybych si chtěl zahulit trávu, sháněl amfetamin nebo…
Seženu to tady snadno?
- Jo. - Fakt?
- Jo. Chceš? - Dobrý nebo…
Jestli chci?
Jsou dozorci ohledně drog přísní? Prohledávají vás a tak?
Prohledávají vám cely? Snaží se vám drogy zabavit?
Jo, když jsme venku nebo v posilovně.
Prohledávají vám mezitím cely?
Jo.
A jaký drogy normálně najdou?
Normálně nenajdou nic.
- Nic nenajdou? - Přesně.
Třeba tři miligramy Subutexu.
Ten tady frčí? Subutex?
Jo, ve finských vězeních je oblíbenej.
Aha.
Co dělá? Nikdy jsem ho neměl.
Na poprvý nic dobrýho, znáš to.
Dva dny je ti zle.
Ale potom
máš víc energie a…
Poznáš to na lidech tady podle toho, že mají malý zorničky.
Jo.
Dobře.
Poznám to podle zorniček?
Jo.
Stejně jako ve většině věznic jsou i zde ilegální drogy zdrojem hádek
a zastrašování mezi vězni.
Jeden vězeň z mého křídla se dostal do takových problémů,
že musel požádat o přeložení.
Jak to jde?
Zahrajeme si?
- Jasně. Jednu dáme. V poho. - Můžu si vzít tuhle pálku?
Jmenuje se Antti a aktuálně sedí pro vlastní dobro
na křídle s ochranou.
Ale vězni tomu říkají jinak.
Kluci mi to popsali jako křídlo ještěrů.
- Vím, že to není… - Jo, tak tomu říkají.
Co tím myslí?
Sedí tu sexuální delikventi a práskači.
Tak co tady děláš?
Jde o to, co se přihodilo.
Mohl jsem klukům na křídle pomáhat s drogama, ale odmítl jsem.
Jak to myslíš, pomáhat?
Mám dovolený intimní návštěvy.
Kluci chtěli, abych toho využil,
aby sem moje žena pašovala zboží a tak.
- Do toho ji nemůžu namočit. - To ne.
Taky jí bez mýho vědomí volali
a žádali ji o to.
Proto jsem se tak… Proto mě tak štvali.
Chytli jsme se a musel jsem pryč.
Když jsi byl na křídle 2.1 pod takovým tlakem, měl jsi strach?
Strach?
To si piš. Ti chlapi jsou jako já.
Může jim rupnout v bedně.
Nemají zábrany.
Těším se ven. Nechci tu nikoho zabít.
A nechci, aby někdo zabil mě.
Ale vězení bývala jiná.
Dneska…
už nikdo pravidla nedodržuje.
Spíš vymýšlejí nová za chodu.
Král je ten, kdo má nejvíc drog. Nevím proč.
Jo.
Jednou z největších výzev nápravných zařízení
je nepustit dovnitř drogy.
Jakmile se sem dostanou, rozbují se černý trh.
A na něm vyroste hierarchie.
Kdo řídí drogy, řídí vězení.
A ten tu pak velí, což je extrémně nebezpečné.
DEN ŠESTÝ
Nastal můj poslední den na křídle 2.1.
- Jak se vede? Dobrý? - Jo, pohoda.
Zastavil jsem se za Janim.
Ještě si odsedí dva roky, ale už teď plánuje budoucnost.
Ze všech kluků na křídle
se do resocializačních programů zapojil s největší vervou.
Přijdeš mi jako milej kluk, takže mě fakt zajímá,
co chceš dělat, až tě pustí.
Budu žít se svojí holkou.
Mám vyřešenou práci, dům a všechno kolem.
- To zní dobře. - Jo. Taky bude.
Tentokrát to bude jiný, protože předtím to tak nebylo.
Za dva týdny mám rodinnou návštěvu.
- To bude poprvý, že jo? - Jo.
Intimní návštěva, abyste mohli být spolu?
Jo.
A za dva měsíce mě čeká první propustka.
Takže se máš na co těšit.
Jo, na spoustu věcí.
- Hodně štěstí. Přeju ti to. - Díky.
Díky.
Janiho vztah a promyšlený život po propuštění
mu pomáhají pokračovat v resocializačním programu.
Toniho propustí za necelý měsíc.
Vzhledem k tomu, že se nezapojil do žádného programu,
mě zajímá, jestli ho vězení změnilo.
Uvědomil jsem si, kdo jsem.
Žiju tak, jak by člověk měl.
Jsem hodnej na hodný lidi a hodně zlej na zlý.
Nepovažuju se za gangstera na plnej úvazek.
Byl to jen jeden víkend a teď za to sedím.
Co budeš dělat venku?
S Ollim plánujeme,
že si založíme firmu. Budeme podnikat.
V létě ze mě bude táta.
A chci být dobrej táta.
Ve volným čase se chci věnovat hudbě.
Neplánuju se sem vrátit.
Z toho, co jsem viděl, se spousta vězňů nezmění,
dokud za mřížemi nestráví řadu let.
Ve Finsku se do pěti let od propuštění
k další trestné činnosti uchýlí 57 % pachatelů násilných činů.
Je tedy zdejší filozofie, kdy má vězeň právo rozhodnout se,
zda podstoupí resocializaci,
správná?
Nyní si promluvím s ředitelem věznice Harrim Ramöem.
Máte tady spoustu vězňů, co páchají násilné činy opakovaně,
a resocializace je důležitým prvkem
prevence recidivy.
Někteří potřebují pomoc.
Očima zdejšího ředitele,
jak dobře to podle vás funguje?
Klíčové je, že vězně bereme jako…
Že je vnímáme jako lidské bytosti.
Myšlenkou je,
že se snažíme resocializovat každého vězně.
Aby se mohli začlenit do společnosti bez drog a zločinu.
Věřím, že pokud máte motivaci a chcete se vrátit do společnosti,
vězení Kylmäkoski a finský vězeňský systém
vám k tomu dají pomůcky a příležitost.
Ale je to na vás. Musíte sám chtít.
Kdybyste tady mohl něco změnit,
zavést cokoli, co by pomohlo
s resocializací a zlepšilo místní možnosti,
co by to bylo?
Už dva roky
máme jen jednu poradkyni.
Potřebovali bychom aspoň dva nebo tři.
Myslím, že projektů na resocializaci vězňů
by mělo být ve vězení víc.
Ve vězení jsou drogy.
Jak náročné by bylo
stáhnout jejich přítomnost na nulu, jak byste si asi přáli?
Nemůžeme to tady hermeticky uzavřít.
Tento problém podle mě
lze řešit dvěma cestami.
Jednou je redukce pašování.
To řešíme kontrolami.
A druhou redukce poptávky.
Zde přichází na řadu resocializační aktivity,
aby vězni mysleli na jiné věci než jen na drogy.
Jsme věrní našim hodnotám.
Úctě k lidské důstojnosti,
spravedlnosti a víře ve schopnost jedince růst a rozvíjet se.
Věřím, že spousta vězňů
upřímně touží po životě bez drog a zločinu,
ale to není snadné a vyžaduje to velkou dávku motivace.
- Myslel jsem, že odcházíte. - Ne, jen jsem byl venku.
Jo. Pustím vás dovnitř.
Poznal jsem tu převážně recidivisty násilných činů,
kteří si podle mnohých zaslouží být zavření.
Ale podle mě nelze jen věznit,
musíte taky napravovat.
U některých resocializace funguje. Umí tu vězňům pomoct.
Ale pro ty největší násilníky často závislé na drogách
je potřeba dělat víc.
Překlad titulků: Michael Novotný