Kylmäkoski fengsel i Finland.
Hjem til mange ekstremt voldelige fanger.
Jeg skjøt morderen til broren min.
…tok kniven fra lomma mi og stakk fyren i halsen med den.
Bak celledørene hersker fangene.
-Vil du ha? -Nei, takk.
Galskap.
Bra, den kommer. Bra!
-Er den rett? -Jepp!
Når innsatte nekter å følge reglene…
Den med mest dop er kongen. Jeg vet ikke hvorfor.
…og viser liten anger for voldelige forbrytelser…
Hva gjorde dere med ham?
Kjørte over ham med en bil.
Skjøt ham med pil og bue.
…hvordan skal fengselet begynne å rehabilitere dem?
Jeg tilbringer neste uke her inne for å finne det ut.
Men det er ikke første gang bak murene.
Jeg heter Raphael Rowe.
Jeg ble dømt i Storbritannia for et drap jeg ikke begikk
og dømt til livstid uten prøveløslatelse.
Det tok meg 12 lange år å renvaske meg.
Nå reiser jeg verden rundt
for å se hvordan livet virkelig er inni verdens tøffeste fengsler.
Finland. Et land med et av Europas høyeste drapstall.
Det sies ofte at Finland er verdens lykkeligste land,
men det har en mørk side med mange voldelige forbrytelser
som ofte begås av menn på samfunnets skyggeside,
drevet av alkohol og dop.
Å håndtere disse forbryterne er en stor utfordring for fengselssystemet.
Jeg skal til Kylmäkoski fengsel sør i Finland,
der jeg skal tilbringe den neste uka.
Finnene har en progressiv tilnærming til straff,
så de fleste dømmes til samfunnstjeneste
eller sendes til åpne fengsler.
Bare de farligste og verste forbryterne
sendes til lukkede fengsler som det jeg skal til.
Og jeg vet ikke hva jeg skal forvente.
Jeg er litt nervøs. Jeg har sommerfugler i magen.
I Finland er hovedmålet med fengselsopphold
fangenes personlig vekst og utvikling snarere enn straff.
Men det avgjørende for fengslene som vil rehabilitere dem,
er at det ikke er obligatorisk for fangene å delta i rehabiliteringen.
Kan rehabilitering virkelig fungere for de farligste fangene?
For om de ikke vil endre seg, kan ikke et progressivt program
med en liberal tilnærming til rehabilitering gjøre noe.
Individene må ønske å endre seg.
Samme hvor ofte jeg gjør dette,
er jeg litt engstelig for mennene jeg skal sperres inne med.
DAG 1
Vi skal hit.
Du kan legge jakka på bordet.
Jeg skal gi deg en plastpose der du kan legge alle klærne dine.
-Ok. -Og vi tar disse.
Så får du dem tilbake.
Greit.
Du kan putte den her.
Vis… Ja, bra.
Du kan ta på deg t-skjorta.
Ja, ok. Og så nede.
For å beskytte fangenes rettigheter
tillater ikke Finland ransakelse av kroppshuler.
Så selv om opptil 90 % av nye innsatte har rusproblemer,
er visiteringen overfladisk.
Finner du mye smuglervarer under denne prosessen?
Ja, noen ganger. Noe dop eller…
Hva slags dop prøver de å smugle inn?
Subutex.
Noen ganger prøver noen å smugle en mobil
eller noe sånt.
Subutex brukes for å behandle avhengighet,
men er vanedannende i seg selv.
Rett mot kameraet.
Etter registreringen tas jeg med til fløyen min.
Voldelige forbrytere adskilles ikke fra andre innsatte her.
Jeg føres til fløy 2.1 for alminnelige innsatte.
-Så jeg er på egen hånd her? -Ja.
Hva vil du råde meg til med tanke på de andre fangene?
Du bør ikke snakke om noe for personlig.
Og bruk sunn fornuft.
Hva slags forbrytere skal jeg bo med?
Denne fløyen har diverse forbrytere.
Voldelige forbrytere, mordere og mange narkotikaforbrytere.
-Ok. Takk. -Takk.
Med 14 celler og 18 fanger må enkelte dele.
Fellesområdet og kjøkkenet overvåkes av kameraer
som vaktene følger med på i et vaktrom i enden av fløyen.
Men det er ingen kameraer på cellene.
Og nå er jeg alene med de innsatte.
Førsteinntrykk? Det er så stille.
Det er uhyggelig stille.
Sammenlignet med andre fengsler er det ingen aktivitet,
ingen roping og skriking.
Når man er fersk, er man jo litt forsiktig med tanke på hvem som er der ute.
Og det er uunngåelig at de gransker deg så snart du går ut.
Jeg har allerede passert et par svære karer
hvis utseende var ganske skremmende.
Men la meg gå og finne ut hva som vil hende meg de neste sju dagene.
Hei. Jeg skal presentere meg.
-Jeg er Raphael. -Toni.
-Toni? Hyggelig. -Ja.
-Jeg er Fuzzy. -Fuzzy?
-Raphael. -Velkommen.
-Takk. Hyggelig. -Ja.
-Ja… -Kan jeg møte de andre?
-Jeg er Michael. -Hei, Michael. Jeg er Raphael.
Ok. Velkommen.
-Takk. -Ja.
Står til? Jeg er Raphael.
-Jeg er Jani. -Hyggelig.
Jeg har tallerkener og bestikk. Ok.
Dette trenger du når du begynner her.
-Ok. -Du får tilbake tingene…
Jani og Toni er ganske vennlige,
men kan lett være skremmende for nye innsatte,
særlig på cellene der vaktene ikke ser.
Får alle disse tingene?
-Det er til… -Ja.
-Ok.
Fortell meg om reglene her.
Bare vær deg selv, ikke bry deg om andre.
Når noen kommer som jeg ikke kjenner,
spør jeg ham hvorfor han er her.
-Hva er forbrytelsen? Hva har du gjort? -Ja, så klart.
Hvorfor? Hvorfor har det noe å si?
Om du er en sex…
-Sexforbryter. -Eller noe… Pedofil.
Da får du juling.
Ja. Rett og slett.
Er det noen som bestemmer her?
Må jeg vite om noen fortjener mer respekt enn andre?
Nei, ikke noe sånt.
Pass dine egne saker og vær deg selv. Det holder.
Ja.
Kom igjen.
Toni er stor. Ung, men stor. Han har autoritet, mange tatoveringer.
Han og Jani tok meg imot, men jeg tror
at om du var en de ville mislikt straks, kunne hva som helst ha skjedd.
Du er på cella alene. Vaktene er borte.
Så det er den stadige påminnelsen
om at dersom noen er humørsyk, kan det bli voldelig.
DAG 2
Cellene åpnes klokka sju her.
Denne grøten er ikke det verste man kan få.
Nei, selvsagt ikke.
Noen fanger, som Jani, har jobber og aktiviteter i fengselet,
og de stikker tidlig av.
Men andre velger å bare bli i fløyen.
De benytter seg ikke av prosjektene som tilbys,
så jeg vil se om de bruker tiden sin konstruktivt.
Jeg føler meg spinkel sammenlignet med dere.
Men de vil se hva ferskingen klarer i treningsstudioet.
Litt oppvarming.
Ja, kos deg.
Bli med.
-En. Fem ganger. -Nei.
-Du kan teknikken? -Jeg…
Ja, veldig bra. Fem ganger.
Ok, tre til.
To.
Bra. Én.
Ja. Den siste.
Opp. Bra.
Kaller du det oppvarming?
Nei, det er litt oppvarming.
Fy søren.
Hvor tungt var det?
-Nå, sytti. -Sytti?
Hvor mye kan du løfte?
-220, tror jeg. -Jøss.
Bra. Den kommer. Bra!
-Er den rett? -Jepp!
Bra jobba.
Hittil har Toni vært veldig imøtekommende,
men jeg vil ikke gjøre ham eller cellekameraten Olli sinte.
Det er veldig vanskelig. Se, han kan ikke gå engang.
De forteller meg at de ble pågrepet sammen
for to år siden etter en biljakt med politiet.
Hva gjorde dere da de tok dere?
-Kidnapping. -Kidnappet dere noen?
Ja. Vi krevde inn gjeld.
Innkrevere?
Det forklarer at du er så stor.
Nei, det er ikke jobben min.
Ok.
Det var en langtidsgjeld. Og fyren sa til meg:
"Kyss meg i ræva. Jeg betaler ikke. Du er et rasshøl og…"
Hvorfor ikke gå til politiet?
-Det er vel det de fleste gjør? -Jeg går til politiet for å få pass.
Men ingenting annet.
Så dere kidnappet ham fra hjemmet hans?
-Nei, fra hjemmet til vennen hans. -Med pistol?
Ja. Hadde vi pistol?
-Kanskje. Kanskje ikke. -Ja.
Jeg husker ikke. Det var for to år siden.
Bare minn meg på å ikke låne noe av deg.
-Nei. -Jeg vil ikke skylde deg noe.
Så om du gir meg en pakke kjeks, betaler jeg deg tilbake, ok?
Ok.
Om innsatte ikke jobber eller utdanner seg,
må de etter en time tilbake til fløyen resten av dagen.
Toni og Olli ser ut til å være alfaene på 2.1,
og jeg vil finne ut mer om bakgrunnen deres.
Men først vil Toni snakke med meg om sin karriere som rapper.
C8 Superman.
Og det er deg?
Ja, C8 er rappernavnet mitt.
Hva står C8 for?
Når du sier det på finsk,
høres det ut som "på trynet".
Alle vifter med ekte våpen og viser dop i musikkvideoer,
så dette er en parodi på det aspektet.
Så du lagde dette som en tullevideo?
Jeg hevder ikke at jeg er gangster eller noe,
men selv om du er en,
trenger du ikke å si det høyt til alle.
Til tider et vanlig liv Jeg gidder ikke være redd…
Toni hevder at han ikke er gangster,
men den voldelige kidnappingen er en virkelig sjokkerende forbrytelse.
Hva gjorde dere med ham?
Hva gjorde vi med ham?
Litt av alt.
Men må vi gå inn på sånne detaljer?
Vi tok ham med hjem til meg i Tampere,
og så bandt vi ham til et metallbord
med buntebånd av metall.
Vi knuste fingerleddene hans
og bein og føtter med en hammer.
Kjørte over ham med en bil,
skjøt ham med pil og bue,
og sånt noe.
Men jeg tror det meste var psykisk vold,
ydmykelse og undertrykkelse.
Hvorfor følte du det var nødvendig
å torturere ham sånn?
Kanskje det var blandingen av sinne og spenning.
Akkurat da
føltes det bare som noe som måtte gjøres.
Toni og Olli var involvert
i noe så alvorlig som kidnapping og tortur.
Jeg ble litt overrasket over mangelen på anger.
Jeg vet ikke om de bare brysker seg og later som de er tøffinger.
Karene jeg har blitt kjent med, har ikke vist et snev av anger.
Ikke åpent. Ikke ennå.
DAG 3
Etter at de slipper de innsatte ut klokka sju,
trekker vaktene seg tilbake til vaktrommet.
Innsatte kan velge om de benytter seg av de mange tilbudene
om jobb eller utdanning som fengselet tilbyr.
Denne morgenen valgte enkelte nok en gang å la være.
Hva står OG for? "Original gangster"?
Ja.
Sitter det i dag?
Det sitter greit.
Galskap.
Vil du ha?
-En tatovering? -Ja.
Nei takk.
Toni bruker en tatoveringspistol de lagde av en penn og en Xbox-kontroller.
Hvor kommer blekket fra?
Vi smelter engangsbarberhøvler
og tar soten fra det.
Hva skjer om vaktene kommer og ser dere?
Isolasjon.
-Alenetid, vet du. -Isolasjon.
Vil ikke vaktene legge merke til at du har en ny tatovering?
Han har for mange.
Jeg tror ikke de legger merke til en ny tatovering.
Ferdig. Ja, slå av maskinen.
Er jobben gjort?
Ja.
Selv om noen på 2.1 tilbringer hele dagen på cellene sine,
tilbys det utdanningsprogrammer,
og litt over halvparten av de innsatte har fengselsjobber.
Noen lærer til og med å lage smykker.
I dag blir jeg med min fløykamerat Jani.
-Hvor skal vi? Til verkstedet? -Til verkstedet, ja.
Og dit drar du hver dag?
Hver dag.
Jeg visste at Jani hadde en jobb, men det overrasker
at han nå er ekspert på å lage tradisjonelle finske tepper.
Noe fengselet betaler ham 100 euro i måneden for.
Kom. Vi skal gjøre noe enkelt.
-Først… Ja, vi gjør det enkelt. -Veldig enkelt.
Jani har lært å bruke denne vevstolen i løpet av seks opphold
og er halvveis gjennom enda en fireårig dom.
-Bytt nå. -Bytt.
Det er to.
-Til en? -Til en.
-Ja. -Og så…?
Ja, tre ganger.
-Du er sterk. -Ødelegger jeg maskinen?
Nei.
Tenk at du har kommet inn og sluppet ut så mange ganger.
Hvorfor kommer du alltid tilbake?
Det er livsstilen jeg har levd.
Hva er livsstilen din på utsiden?
Narkotika og vold.
-Narkotika og vold? -Ja.
-Dopsalg. Du vet. -Ja.
Det vanlige.
Hvilket stoff foretrekker du?
Kokain. Amfetamin.
Kokain og amfetamin.
Hva sitter du inne for nå?
-For vold. -Soner du for vold?
-Ja. -Hva gjorde du?
Jeg knivstakk en mann.
Jeg var på feil sted til feil tid.
Ingenting spesielt. Feil sted, feil tid.
Hva skjedde med fyren du stakk?
-Han er heldigvis ikke død, men… -Det er i det minste bra,
at du viser tegn til anger.
Ja.
Og når denne kommer frem, må du bevege den sånn.
-Denne holder formen. -Ok.
-Så det ikke blir sånn. -Ok.
Det plager meg at du er en som har vært her og sluppet ut mange ganger.
Så rehabiliteringen og hjelpen for folk som deg…
De hjelper deg om du vil ha hjelp.
Og du har hatt samme lærer hele tiden?
Hun har vært her, ja.
Du er nok lei av å se ham komme tilbake hver gang.
Ja, jeg håper han ikke kommer tilbake.
-Han har alt i orden nå. -Ja.
Dere har visst et godt forhold.
Vi har et godt forhold. Vi snakker om alt.
Jenter, dop, alt.
Ok. Hvordan hjelper det deg?
Jeg vet ikke. Det er godt å prate om det.
Det er for mye testosteron i seksjonen.
Ja, det er vel det.
Ja.
Nå som jeg har vært her i to år, har jeg gjort fremskritt i hjernen.
Dette er som terapi for meg. Jeg ser fremgang i arbeidet mitt.
-Ok. Gjør deg ferdig. -Ja.
Selv om det har tatt flere fengselsopphold å komme hit,
ser Jani ut til å endelig gjøre positive endringer i livet.
Og det å unnslippe macho-kulturen i fløyen hver dag
ser ut til å hjelpe.
I 2.1 er hele fløyen stressa.
Ok. Stopp!
Jeg hører et rykte om at Toni har overfalt en ny innsatt
som nå har blitt flyttet til en annen fløy.
-Kom han nettopp hit? -Ja.
-Og du slo ham? -Ja.
På cellen hans.
-Gikk du inn på cellen hans? -Ja.
Ok.
Fordi det er kameraer overalt.
Ok.
Hvorfor slo du ham?
Fordi han…
For et par år siden tystet han.
Hva tystet han om?
Dop.
Og dette var din hevn?
Ja.
Jeg kan ikke leve med sånne mennesker.
Kompisene mine ler av meg om jeg går hjem uten å gjøre noe.
Hvor ille ble han skadet?
Jeg vet ikke.
Tonis cellekamerat Olli var også i fløyen da det skjedde.
Toni fortalte meg nettopp om…
Ja.
Ja, men han må gjøre det.
-Må han? -Ja.
-Men vaktene vet ikke om det? -Nei.
Ikke ennå.
-Tror du noen av dem vil si det? -Jeg tror ikke det.
Jeg så at han gikk inn på rommet med vakten.
Jeg tror ikke han kommer til å si noe.
-Ja. -Hvordan smaker det?
Veldig godt, tusen takk. Kjempegodt.
-Takk. -Bare hyggelig.
Fordi vaktene ikke så hva som skjedde,
blir ikke Toni straffet. Jeg bekymrer meg for at om fanger som Toni
fortsatt tyr til vold for å løse problemer,
så endrer de seg egentlig ikke.
DAG 4
Karene har vært innelåst i hele natt.
Toni og Olli har ikke kommet ut av cellen.
Jani virrer som vanlig rundt.
Han virker alltid munter om morgenen.
Janis fokus på fengselets jobbprogram
ser ut til å hjelpe ham å styre vekk fra dop og vold,
og gjøre ham lykkeligere.
Men det er ikke bare jobben som får ham opp om morgenen.
Jeg får e-post fra kjæresten min hver morgen.
Går den til kontoret?
-Vaktene? -Ja, vaktene.
Hun ba meg slå på TV-en
fordi hun skal oppdatere idrettskanalen min.
Har dere vært kjærester lenge?
Nei. Vi møttes her inne.
Jeg var her. Hun kom på en blind date.
Hvordan møtte du henne her inne?
Kompisen min… Hvordan sier man det?
-Han introduserte deg. -Introduserte meg, ja.
Janis nye forhold er åpenbart enda en motivasjon
for å holde seg til rehabiliteringstilbudet her.
Men ikke alle i 2.1 har gjort like store fremskritt.
Ta med mat. Skikkelig dritt.
Dette er hundemat.
Michael, noe han ikke heter, er naboen min. Han er 18 år.
Han jobber ikke og tilbringer mye av tiden på cellen sin.
I dag virker han bekymret.
Jeg er ikke deprimert, men faen,
å sitte inne er frustrerende, og man vil føle seg bedre.
De fleste har gått ut for å trene i dag.
Hvorfor har du ikke tatt litt frisk luft og brukt det som en måte
å få utløsning for anspenthet på og…
Jeg går vanligvis ut hver dag.
Men du har bare ikke lyst i dag?
Jeg vet ikke. Jeg føler meg litt rastløs i dag,
og jeg kan ikke bli her.
-Beklager, jeg må ta meg en røyk. -Ok.
Michael trekker seg tilbake på cellen i flere timer om dagen.
Jeg vet ikke hvorfor han sitter inne eller hvilke problemer han har.
-Hva skjer? -Står til?
Bra.
Vil du ta en prat?
Ja, flott. Kom.
Kom hit og snakk.
-Komme inn? Ok. -Velkommen. Ja.
Hvordan går det nå? Du følte deg litt…
Bra.
Hva sitter du inne for? Hvorfor er du her?
Jeg stakk av fra et barnehjem
og dro til Tampere.
Der var jeg hjemløs, tok dop og lette etter dop.
Jeg havnet i en situasjon der to rundt 40-årige junkier
anklaget meg for å ha stjålet amfetaminen deres,
og fyren sa til meg at jeg hadde tre sekunder på å gi den tilbake,
ellers skulle han knuse tennene mine med et balltre.
Etter det mistet jeg fatningen,
tok kniven fra lomma mi og stakk fyren i halsen med den.
Så kom han andre og dyttet meg
og holdt hendene på en måte sånn,
så knivstakk jeg ham to ganger.
Her og her.
Men du var bare et barn.
Har du fått hjelp mens du har sittet inne
til å forstå alvoret i en såpass
voldelig forbrytelse?
Jeg har besøkt rehabiliteringsarbeideren
og psykologen, og ja, det har hjulpet meg.
Og kommer noen i familien din på besøk?
Helsike, det er lenge siden noen kom på besøk til meg.
Jeg vet ikke om jeg trenger besøk. Det går bra med meg her.
Dette er en bra fløy. Det er en bra gruppe her,
og jeg har venner her, og det er fint å være her.
Et av ofrene døde dessverre som følge av Michaels voldelige overfall.
Grunnet alderen ble Michael dømt til å sone
bare to og et halvt år av dommen for uaktsomt drap.
Så fengselssystemet har bare noen få måneder å jobbe med ham på.
Alle de innsatte er innesperret i over 14 timer hver dag,
men Michael sitter ofte på cellen selv når han har valget,
og han virker veldig isolert.
En 18-årig gutt låses inne på en celle
i et fengsel for voksne fra kl. 16.30 på ettermiddagen
til klokka sju i morgen tidlig.
Er det rehabilitering? Er det straff?
Jeg har selv måttet sitte på en celle midt på lyse dagen,
og det gjør psykisk skade.
Nå som han er her, må de gjøre noe med ham.
Samme hva han har gjort,
kan han fortsatt reddes når han er så ung.
KYLMÄKOSKI FENGSEL
DAG 5
Jeg har to dager igjen i Kylmäkoski fengsel.
Jeg har støtt på en fange som i likhet med Michael
begikk alvorlige voldshandlinger da han ennå var tenåring.
-Jeg er Raphael. -Jeg er Leif.
-Hva heter du? -Leif.
I en alder av nesten 50 år
forplikter Leif seg endelig til et program med regelmessig rådgivning i fengselet.
Hvor ofte har du sittet inne?
Elleve ganger i Finland,
seks ganger i Sverige,
to ganger i Danmark og én gang i Norge.
Leif sier at han er en del av Finlands romanifolk.
Han har tilbrakt 23 år i fengsel
dømt for flere voldelige forbrytelser,
deriblant to drap.
Jeg vokste opp på institusjoner.
Og jeg havnet i fengsel da jeg var 15 år gammel.
Så ble broren min drept. Jeg skjøt morderen i hodet.
Det var hevn.
Hva gjorde deg voldelig da du var ute?
Dersom det er hat mellom romanifamilier,
går det ille om du ikke kommer deg vekk fra den situasjonen.
Og i dag har alle skytevåpen.
Det skjer så fort. De prøver straks å ta livet av deg.
Og jeg har ikke ønsket å få hjelp før.
Hvorfor nå og ikke tidligere?
Jeg tok så mange tunge stoffer før.
Men i løpet av denne dommen
har jeg hatt samtaler med Hanna hele tiden.
Siden Leif ble rusfri,
har han hatt regelmessige timer med Hanna,
fengselets spesialrådgiver for voldelige forbrytere.
Har du noen tanker om hva slags sted
rehabiliteringssenteret ideelt sett bør være?
Et kristent rehabiliteringssenter er best.
-Så man har litt åndelighet. -Ja.
De fleste du jobber med er voldsforbrytere som Leif.
Ligger det dop eller alkohol bak volden?
Nesten alltid, eller så har de levd et veldig tøft liv.
De har hatt familieproblemer, eller så har mange vært fosterbarn,
eller så har de vært på institusjoner, og de har blitt mishandlet i barndommen.
Ingen lever et normalt liv og velger plutselig
å begynne å begå forbrytelser og banke folk opp.
Hanna mener det finske skolesystemet også fremmedgjør enkelte unge menn.
Da jeg var barn på 90-tallet,
husker jeg veldig tydelig at de ville, forstyrrende guttene
særlig ofte ble straffet.
De havnet i trøbbel. De ble fornedret.
Og jeg tror det finske samfunnet foretrekker rolig, behersket atferd,
og alt annet enn det er forstyrrende.
Det var et tydelig tegn på at "du er trøbbel".
Akkurat. Er det obligatorisk for voldsforbryterne
å snakke med en som deg?
Det er mange nok som vil komme frivillig,
så timeplanen min er full av de menneskene.
Leif, hvordan hjelper det deg å komme hit og delta i denne timen?
Det er mulig å snakke med deg om alt.
Jeg må ikke lyve om noe
eller om hva jeg føler og hva jeg trenger hjelp med.
Og jeg vet at disse samtalene bare er mellom oss.
Hanna ser ut til å gjøre en kjempejobb, men hun er den eneste rådgiveren for vold.
Og det er opp til de innsatte å velge om de vil søke hjelp.
Dette er et sted der disse mennene holdes fanget
og kan pekes, dyttes eller vises i riktig retning.
Jeg ser det ikke her.
Rehabiliteringen er opp til fangene.
De må ta alle avgjørelser om hvorvidt de mener de har forandret seg.
Ingenting endrer dem.
Leif og de fleste andre innsatte jeg har møtt
har sagt at dopmisbruk førte til voldsforbrytelser.
Så jeg vil finne ut om fanger fortsatt får tak i dop inni fengselet.
For i så fall påvirker det deres rehabiliteringsevne.
Du har mye innflytelse i fløyen, ikke sant?
Folk har mye respekt for deg?
Helt vanlig.
Om jeg ville ha gress eller amfetamin eller…
Er det lett å få tak i?
-Ja. -Er det?
-Ja. Vil du ha? -Bra eller…?
Om jeg vil ha?
Er vaktene tøffe med dop? Kommer de og leter etter den hele tiden?
Ransaker de stedet? Prøver de alltid å stoppe det?
Når vi er ute, når vi er på treningssenteret.
-Ransaker de cellene når dere er ute? -Ja.
-Hvilke stoffer finner de vanligvis? -Vanligvis finner de ingenting.
Finner de ingenting?
Tre milligram Subutex.
Er det hovedstoffet? Subutex?
Ja, det er et populært stoff fengsler her.
Ok.
-Hva gjør det? Jeg har aldri tatt det. -Det er ikke bra. Godt første gangen,
og så har du det vondt i to dager.
Men etter det får du mer energi og…
Man ser folk her som har veldig små pupiller.
Ja.
Ok.
Så små pupiller er kjennetegnet.
Ja.
Som i de fleste fengsler er dop kjernen i krangler
og trusler mellom fangene.
Det ble så ille for en innsatt i fløyen min
at han ba om å bli flyttet til en tryggere fløy.
Står til?
Har du lyst til å spille?
-Ja da. Én runde. -Kan jeg ta denne?
Han heter Antti og sitter nå i en beskyttelsesfløy
for sin egen sikkerhet.
Men fangene her kaller det noe annet.
Karene kalte det øglefløyen.
-Det er ikke… -Det er ordet de bruker, ja.
Hva mener de med det?
Sexforbrytere. Folk som er tystere.
Så hvorfor er du her?
Det dreide seg om meg og min situasjon,
at jeg kunne ha hjulpet dem med dop, men valgte å la være.
Hva mener du med å hjelpe dem med dop?
Jeg får ekteskapelige besøk.
Og de ville at jeg skulle hjelpe dem
og be kona mi ta med en pakke hit. Sånt noe.
-Jeg kan ikke be henne om det. -Nei.
For de ringte kona mi på utsiden
uten at jeg visste det og ba henne gjøre det.
Og derfor ble jeg så sint på dem. Vi sloss litt, og jeg måtte dra.
Da du ble presset sånn i 2.1, ble du redd?
Redd?
Visst faen. De karene er som meg.
De kan gjøre hva som helst.
De har ingen hemninger.
Jeg vil slippe ut. Jeg vil ikke drepe noen her.
Og jeg vil ikke bli drept av noen her.
Men fengsler var annerledes før.
Nå for tiden
følger ingen reglene lenger.
De finner opp reglene underveis.
Den med mest dop er kongen. Jeg vet ikke hvorfor.
Ja.
En av fengselsmyndighetenes største utfordringer er å holde dop ute.
Men når dopet kommer inn, skaper det en svartebørs.
Det skaper også et hierarki.
De som har dopen, kontrollerer fengselet.
Derfor kan de bestemme. Og det er ekstremt farlig.
DAG 6
Det er min siste dag i fløy 2.1.
-Står til? Alt i orden? -Ja.
Jeg prater litt med Jani.
Han har to år igjen, men legger planer for fremtiden.
Av alle karene i 2.1
er han en av dem som er mest involvert i rehabiliteringen.
Jeg lurer på, for du slår meg som en hyggelig fyr,
hva du vil gjøre når du slipper ut?
Jeg skal bo med kjæresten min.
Jeg har jobb og hus, og alt er klart.
-Det er et godt tegn. -Ja. Veldig bra.
Det er annerledes denne gangen, for før har det ikke vært sånn.
Jeg har et familiemøte om to uker.
-Det blir ditt første familiemøte. -Ja.
Ekteskapelig besøk. Så dere kan være mer intime.
Ja.
Og om to måneder har jeg min første ferie.
Så det er mye å se frem til.
Mye bra.
-Lykke til. Jeg håper det går bra. -Takk.
Janis forhold og den solide planen for løslatelsen
hjelper ham å fortsette rehabiliteringsprosessen.
Toni slipper ut om mindre enn en måned.
Selv om han ikke har deltatt i fengselsprogrammet,
vil jeg vite om fengselet har endret ham.
Jeg ser at dette er den jeg er.
Jeg er slik man skal være.
Jeg er god mot gode mennesker og slem mot dårlige mennesker.
Jeg tror ikke jeg er en heltidsgangster på noe vis.
Det var bare en helg som skjedde, og nå soner jeg straffen for det.
Hva er det neste for Toni?
Målet er at jeg og Olli
driver en bedrift vi har lagt planer for.
Jeg blir far i sommer.
Og jeg vil være en god far for barna mine.
Jeg vil spille musikk når jeg har tid til det.
Jeg har ikke tenkt å komme tilbake hit.
Ut fra hva jeg har sett, endrer mange fanger seg ikke
før de har sittet inne i mange år.
I Finland begår 57 % av voldsforbrytere
flere forbrytelser innen fem år etter løslatelse.
Så er filosofien deres der fanger tar ansvar
for egen rehabilitering virkelig den rette?
Jeg har kommet for å prate med fengselsdirektør Harri Ramö.
Dette fengselet huser mange voldelige vaneforbrytere,
rehabilitering er et viktig element for å redusere nye forbrytelser.
Enkelte trenger at man holder dem i hånda. Som guvernør for dette fengselet,
hvor godt mener du at det fungerer?
Det viktigste er at vi ser på fanger…
Vi ser på mennesker som mennesker.
Vårt utgangspunkt er
at vi virkelig prøver å rehabilitere alle fanger.
Så de kan leve i samfunnet uten dop og kriminalitet.
Jeg tror at om du er motivert og vil bli rehabilitert,
vil Kylmäkoski fengsel og fengselssystemet gi deg verktøy og anledning til gjøre det.
Men det er opp til deg. Det begynner med deg.
Om du kunne bringe noe til fengselet,
om du hadde makt til å bringe hva som helst for å hjelpe
med rehabiliteringen dere tilbyr her, hva ville det være?
Vi har bare hatt én voldsrådgiver i to år nå,
og jeg vil si at vi trenger to eller tre til.
Oppbyggende rettsprosjekter er, etter min mening, en av tingene
som bør være mer tilgjengelig i fengsler.
Det er dop i fengselet.
Hvor utfordrende er det i dette fengselet
å oppnå en slik nulltoleranse som du sikkert helst vil ha?
Ja, vi kan ikke tette stedet helt.
Jeg mener det er to hovedting som påvirker problemet.
Ett er å forhindre forsyning,
takket være kontrollarbeidet vi gjør her.
Og det andre er å hindre etterspørsel,
og det er rehabilitering, jobbaktiviteter,
å gi dem andre ting å tenke på enn bare dop.
Vi holder oss til våre verdier.
Respekt for menneskeverdet,
rettferdighet, tro på ens evne til å vokse og utvikle seg.
Jeg tror at mange av fangene har
oppriktig ønske om å være rus- og kriminalitetsfrie,
men det er ikke lett, og det krever at du er motivert.
-Jeg trodde du skulle dra. -Nei, du slapp meg ut.
Ja. Jeg slapp deg inn.
De fleste her er voldelige vaneforbrytere som mange vil si fortjener å sitte inne.
Men man kan ikke bare huse fanger. Man må rehabilitere dem.
Noen blir rehabilitert, og det gjøres godt arbeid her.
Men for de mest voldelige, rusavhengige forbryterne
må fengselet gjøre mer.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson