Închisoarea Kylmäkoski, Finlanda.
Adăpostește mulți deținuți extrem de violenți.
Fratele meu a fost ucis. I-am împușcat ucigașul.
…am luat cuțitul din buzunar și l-am înjunghiat pe tip în gât.
În spatele ușilor celulelor, prizonierii fac legea.
- Vrei și tu? - Nu, mersi.
Ce nebunie!
Bun. Încă puțin. Bravo!
- E drept? - Da!
Când deținuții refuză să respecte regulile…
Cine are multe droguri e rege. Nu știu de ce.
…și să-și arate remușcările pentru crimele violente…
Ce i-ai făcut?
L-am călcat cu mașina.
Am tras cu arcul în el.
…cum încearcă închisoarea să-i reformeze?
O să-mi petrec săptămâna următoare închis aici ca să aflu.
Nu e prima oară când sunt închis.
Mă numesc Raphael Rowe.
Am fost acuzat în Anglia pentru o crimă pe care n-am comis-o
și condamnat pe viață fără eliberare condiționată.
A durat 12 ani să-mi curăț reputația.
Acum călătoresc prin lume
ca să descopăr cum e viața în cele mai dure închisori din lume.
Finlanda, țara cu una dintre cele mai mari rate ale criminalității din Europa.
Se spune des că Finlanda e cea mai fericită țară din lume,
dar are o latură întunecată: foarte multe infracțiuni violente,
adeseori comise de oameni aflați la marginea societății,
împinși de băutură și droguri.
Sistemul penitenciar face greu față acestor infractori.
Mă duc la Închisoarea Kylmäkoski din sudul Finlandei,
unde-mi voi petrece săptămâna viitoare.
Finlandezii au o abordare progresivă a pedepsei,
majoritatea deținuților executând sentințe comunitare
sau fiind trimiși în închisori deschise.
Doar cei mai periculoși infractori
sunt trimiși la închisori securizate, ca aceea la care merg eu.
Nu știu la ce să mă aștept.
Sunt puțin îngrijorat. Simt fiori de emoție.
În Finlanda, un scop-cheie al regimului penitenciar
este dezvoltarea personală a deținuților,
nu pedeapsa.
Dar, esențial pentru închisorile care încearcă să-i reformeze,
nu e obligatoriu ca deținuții să ia parte la reabilitare.
Reabilitarea poate funcționa pentru cei mai periculoși prizonieri?
Fiindcă, dacă ei refuză schimbarea, un regim progresist nu poate face nimic
cu abordarea sa liberală a reabilitării.
Indivizii trebuie să vrea să se schimbe.
Indiferent de câte ori fac asta,
sunt puțin îngrijorat
de oamenii cu care voi fi închis.
PRIMA ZI
Pe aici.
Poți pune haina pe masă.
Îți dau o pungă de plastic în care să-ți pui toate hainele.
- Bine. - Le verificăm, apoi le vei primi înapoi.
Bine.
O poți pune aici.
Arată-mi… Da, bine.
Îți poți pune tricoul.
Da, bine. Acum partea de jos.
Pentru a respecta drepturile deținuților,
Finlanda nu permite percheziția de rutină a orificiilor corpului.
Deși până la 90% dintre deținuții noi
au probleme cu drogurile, percheziția e superficială.
Găsiți marfă de contrabandă în timpul perchezițiilor?
Da, uneori. Droguri sau…
Ce fel de droguri încearcă să introducă?
Subutex.
Uneori se încearcă introducerea telefoanelor mobile
sau altele asemenea.
Subutex e folosit la tratarea dependenței,
dar dă și el dependență.
Drept spre cameră.
După procesare, sunt dus pe sector.
Aici, infractorii violenți nu sunt separați de ceilalți.
Iar eu sunt dus pe sectorul general 2.1.
- Rămân singur aici? - Da.
Ce m-ai sfătui legat de ceilalți deținuți?
Nu vorbi despre lucruri prea personale.
Și folosește-ți discernământul.
Cu ce fel de infractori voi sta?
De exemplu, în acest bloc de celule sunt diverși infractori.
Infractori violenți, ucigași
și mulți traficanți de droguri.
- Bine. Mulțumesc. - Și eu.
Cu 14 celule pentru 18 deținuți, unii trebuie să stea la comun.
Zona comună și bucătăria sunt monitorizate cu camere de supraveghere
de gardienii din camera de control de la capătul sectorului.
Dar în celule nu sunt camere.
Și acum sunt singur cu deținuții.
Primele impresii. E foarte liniște. E o liniște stranie.
Nu se aud vâjâieli sau zumzete,
nu strigă nimeni.
Când ești nou-venit,
te gândești cu teamă la cine ar putea fi acolo.
Iar ei, inevitabil,
te măsoară din clipa în care te arăți.
Am trecut deja pe lângă câțiva tipi masivi
care, doar după cum arată, pot fi foarte intimidanți.
Dar să vedem
ce experiențe voi avea în următoarele șapte zile.
Bună! Vreau să mă prezint.
- Eu sunt Raphael. - Toni.
- Sunt încântat, Toni. - Da.
- Sunt Fuzzy. - Fuzzy?
- Raphael. - Bun-venit!
- Mulțumesc. Încântat. - Da.
- Da… - Pot să-i cunosc pe ceilalți?
- Michael. - Bună! Michael?
- Da. - Bună! Raphael.
Bine. Bun-venit!
- Mulțumesc. - Da.
Salut! Sunt Raphael.
- Jani. - Jani. Încântat.
Am farfurii și tacâmuri. Bine.
Da. De asta ai nevoie când vii aici.
- Bine. - Îți primești lucrurile înapoi.
Jani și Toni cel voinic par destul de prietenoși,
dar ar putea intimida cu ușurință deținuții noi,
mai ales în celule, unde gardienii nu văd.
Toți primesc astea?
- Sunt pentru… - Da.
- Bine.
Spune-mi ce reguli sunt pe sectorul ăsta.
Fii tu însuți și nu te băga în treburile altora.
Când vine cineva aici, dacă nu ne cunoaștem,
îl întreb de ce a ajuns aici.
- „Ce crimă ai comis?” - Da, sigur.
De ce contează asta?
Dacă ai făcut ceva sexual…
- Infracțiune sexuală. - Sau… pedofilie.
Te snopim în bătaie.
Da, din prima.
E vreun responsabil al sectorului?
Trebuie să știu dacă cineva merită mai mult respect decât alții?
Nu. Nimic de genul ăsta.
Vezi-ți de treaba ta și fii tu însuți. E de ajuns.
Da.
Să mergem!
Toni, tipul masiv, tânăr, dar voinic,
cu maiou, multe tatuaje,
și Jani, m-au întâmpinat, dar cred
că, dacă te-ar fi luat la ochi din prima, s-ar fi putut întâmpla orice.
Ești singur în celulă. Gărzile au plecat de mult.
Îți spui întruna
că, dacă îi sare țandăra cuiva, poate izbucni violența.
ZIUA A DOUA
Celulele se deschid aici la ora 7:00.
Sunt lucruri mai rele ca terciul dimineața.
Sigur că da.
Unii deținuți, ca Jani, au slujbe și activități în închisoare
și pleacă devreme.
Dar alții aleg să rămână pe sector.
Ei nu profită de proiectele oferite,
așa că vreau să văd dacă-și folosesc timpul cu rost.
Mă simt ca o scoabă printre voi.
Dar ei vor să vadă ce poate tipul nou la sală.
Puțină încălzire.
Spor!
Hai și tu.
- Unu. De cinci ori. - Nu.
- Știi tehnica, da? - Păi…
- Bine. - Da?
Da, foarte bine. De cinci ori.
Bun. Încă trei.
Două.
Bun. Una.
Da, ultima.
Mai sus. Bine.
Asta numești încălzire?
E o mică încălzire.
Vai!
Ce greutate era acolo?
- Acum, 70. - Șaptezeci?
- Da. - Tu cât poți ridica?
- Două sute douăzeci, cred. - Doamne!
Bun. Ridică!
- E drept? - Da!
Bravo!
Până acum, Toni a fost foarte primitor,
dar n-aș vrea să-i supăr pe el sau pe colegul lui de celulă, Olli.
E foarte greu. Uite, nici nu poate călca.
Mi-au spus că au fost arestați împreună
acum doi ani, după ce i-a urmărit poliția cu mașina.
De ce voiau să vă prindă?
- Răpire. - Răpeai pe cineva?
Da. Colectam niște datorii.
Colectori de datorii? Așa se explică mușchii tăi.
- Asta nu e meseria mea. - Bine.
Dar era o datorie veche, iar tipul mi-a spus:
„Pupă-mă-n fund, nu-ți dau nimic. Ești un cretin și…”
De ce nu v-ați dus la poliție?
- Nu asta fac majoritatea? - La poliție mă duc după pașaport.
Nu pentru altceva.
L-ați răpit de acasă?
Nu, de la un prieten.
- Cu o armă? - Da. Nu mai știu… Aveam armă?
- Poate da, poate nu. - Da.
Nu-mi amintesc. A fost acum doi ani.
Amintește-mi să nu împrumut nimic pe sector, bine?
- Nu. - Nu vreau să am datorii la tine.
Dacă-mi dai un pachet de biscuiți, ți-l dau înapoi, da?
Bun.
Dacă deținuții nu muncesc sau merg la școală,
după o oră se întorc pe sector pentru restul zilei.
Toni și Olli par a fi alfa pe 2.1
și vreau să aflu mai multe despre trecutul lor.
Mai întâi, Toni vrea să-mi vorbească despre cariera lui de rapper.
C8 Superman.
Tu ești acela?
Da, C8, numele meu de artist rap.
De la ce vine C8?
Când o spui în finlandeză,
„C8” sună puțin ca „distrus”.
Toți agită arme adevărate
și afișează droguri în videoclipuri.
Asta parodiază acele aspecte.
L-ai făcut la mișto, deci?
Nu susțin că aș fi vreun gangster.
Dar, chiar dacă ești,
nu trebuie s-o spui în gura mare.
Viața mea e uneori grea Dar nu mă apasă frica…
O fi spunând Toni că nu e gangster,
dar răpirea violentă la care s-au dedat
e o fărădelege cu adevărat șocantă.
Ce i-ați făcut?
Ce i-am făcut?
Cam de toate.
Dar chiar trebuie să intrăm în astfel de detalii?
L-am dus acasă la mine, în Tampere,
și l-am legat de o masă metalică
cu cabluri de metal la mâini și picioare. I-am strivit încheieturile degetelor,
picioarele și labele picioarelor cu un ciocan.
L-am călcat cu mașina,
am tras în el cu arcul
și altele de felul ăsta.
Dar cred că cel mai mult l-am agresat psihic,
l-am umilit și l-am batjocorit.
De ce ați considerat că e necesar
să-l torturați așa?
Poate dintr-un amestec de furie și euforie.
La momentul acela,
am simțit că asta trebuie să facem.
Toni și Olli au fost implicați
în ceva foarte grav, cum e răpirea și torturarea.
M-a descumpănit puțin lipsa remușcării.
Nu știu dacă doar se umflau în pene,
dându-se drept niște duri.
Tipii pe care trebuie să-i descopăr n-au arătat pic de regret.
Nu în mod deschis, nu încă.
ZIUA A TREIA
După eliberarea deținuților la ora 7:00,
gardienii se retrag în sala de control.
Deținuții pot decide să profite sau nu de multele ocazii
de-a lucra sau studia oferite de închisoare.
În dimineața asta, din nou, unii aleg să n-o facă.
De la ce vine OG? „Original gangster”?
Da.
Iese bine?
Da, iese binișor.
Demență.
Vrei și tu?
- Un tatuaj? - Da.
Nu, mersi.
Toni folosește un pistol de tatuaj
făcut dintr-un pix și un controller de Xbox.
De unde ai cerneală?
Topim lamele de unică folosință
și luăm cenușa care rămâne.
Dacă ar intra gardienii și ar vedea ce faci?
Izolare.
- Singur, știi. - Izolare.
Dar gardienii nu vor vedea că ai un tatuaj nou?
Are prea multe.
Nu cred că vor observa unul nou.
E gata. Da. Oprește aparatul!
Gata?
Da.
Deși unii din sectorul 2.1 par să stea toată ziua la celule,
există programe educaționale în ofertă
și peste jumătate din deținuți prestează munci în închisoare.
Unii învață chiar să facă bijuterii.
Azi îl voi însoți pe colegul de sector Jani.
- Unde mergem? La atelier? - Da, la atelier.
Acolo mergi în fiecare zi?
În fiecare zi.
Știam că Jani are un job, dar sunt puțin surprins să văd
că e expert în confecționarea de covoare finlandeze tradiționale.
Primește pentru asta 100 de euro pe lună.
Hai aici. Facem ceva simplu.
- Asta la început. Să fie simplu. - Foarte simplu.
Jani a învățat să țeasă în șase perioade de încarcerare,
iar acum e la jumătatea altei sentințe de patru ani.
- Acum schimbi. - Schimb.
Sunt două.
- La unu? - La unu.
- Da. - Și lovești?
Da, de trei ori.
- Ai putere, omule. - O să rup aparatul?
Nu.
Nu-mi vine să cred că te-ai întors aici de atâtea ori.
De ce ajungi mereu aici?
E un stil de viață. Așa trăiesc eu.
- Și afară ce stil de viață ai? - Droguri și violență.
- Droguri și violență? - Da.
- Vând droguri. Știi. - Da.
Căcaturi obișnuite.
Ce drog preferi?
- Cocaină. Amfetamină. - Cocaina și amfetamina.
Acum de ce te-au închis?
- Pentru violență. - De aia te-au închis?
- Da. - Ce ai făcut?
Am înjunghiat un om. Ne-am luat la cuțite. Locul greșit, momentul greșit.
Nimic special. Locul și momentul greșit.
Ce a pățit tipul înjunghiat de tine?
Slavă Domnului că nu e mort, dar…
Ăsta e un semn bun.
Că ai remușcări, că regreți.
Da.
Când asta vine în față, o miști așa.
- Asta menține forma. - Bine.
- Să n-o ia așa. - Da.
Mă deranjează că ai mai fost aici, că ai ieșit…
Deci reabilitarea, ajutorul pentru cei ca tine…
Da, te ajută dacă vrei ajutor.
E aceeași instructoare de la început?
Da, a fost aici.
Cred că te-ai săturat să-l tot vezi întorcându-se aici.
Da, sper că nu se mai întoarce.
- Acum are tot ce-i trebuie. - Da.
Da, pare că aveți o relație bună.
Avem o relație bună. Vorbim despre orice.
Fete, droguri, orice.
Bine. Și te ajută asta?
Nu știu. E bine să vorbim despre asta.
E prea mult testosteron pe sector.
- Da. Presupun că așa e. - Da.
Acum, că sunt aici de doi ani, fac progrese în creier.
E ca o terapie pentru mine. Văd cum iese ceea ce fac eu.
- Bine. Ai terminat, da? - Da.
Deși i-au trebuit mai multe pedepse cu închisoarea ca să ajungă aici,
Jani pare să facă schimbări pozitive în viața lui.
Și faptul că scapă zilnic de cultura macho din sector
pare să ajute, de asemenea.
Înapoi în 2.1, e tensiune pe sector.
Bine. Stai!
Am auzit un zvon că Toni tocmai a atacat un deținut nou,
care a fost dus în alt sector.
- Tocmai a venit în închisoare? - Da.
- Și l-ai lovit? - Da.
În celula lui. Știi.
- Ai intrat în celula lui? - Da.
Bine.
Pentru că sunt camere peste tot.
Da.
Și de ce l-ai lovit?
Pentru că…
Acum câțiva ani, a turnat.
Despre ce a turnat?
Despre droguri.
Și acum te-ai răzbunat?
Da.
Nu-i suport pe cei ca el.
Camarazii ar râde de mine dacă m-aș duce acasă fără să fac nimic.
Cât de grav a fost rănit?
Nu știu.
Și colegul lui Toni, Olli,
era pe sector când a avut loc incidentul.
Toni tocmai mi-a spus despre…
Da.
Da, dar trebuie s-o facă.
- Da? - Da.
- Dar gardienii nu știu asta, nu? - Nu.
Nu încă.
- Crezi că le va spune cineva? - Nu cred.
Am văzut când a intrat în cameră cu gardianul.
Nu cred că va spune nimic.
- Da. - Ce gust are?
Foarte bun. Mersi mult. Foarte gustos.
- Mersi. - Cu plăcere.
Fiindcă gardienii n-au văzut ce s-a întâmplat,
Toni nu e pedepsit.
Mă îngrijorează că, dacă prizonierii ca Toni
încă recurg la violență pentru a-și rezolva problemele,
nu se schimbă cu adevărat.
ZIUA A PATRA
Băieții au fost închiși toată noaptea.
Toni și Olli nu au ieșit încă din celulă.
Jani se plimbă de colo-colo, ca de obicei.
E sprințar de la prima oră.
Faptul că Jani muncește în închisoare
pare să-l ajute să uite de droguri și violență
și-l face mai fericit.
Dar nu se trezește doar pentru muncă.
Iubita îmi scrie e-mail în fiecare dimineață.
Ajunge la birou?
- La gardieni? - Da, la ei.
Zice să deschid televizorul,
fiindcă îmi va actualiza canalul sportiv.
E iubita ta de mult timp?
Nu. Ne-am întâlnit aici.
Eu eram aici. A venit la o întâlnire pe nevăzute cu mine.
Cum ai cunoscut-o aici?
Prietenul meu… cum să spun?
- Te-a prezentat el. - M-a prezentat, da.
Noua relație a lui Jani e o motivație în plus
ca el să respecte programul de reabilitare de aici.
Dar nu toți din sectorul 2.1 au făcut progrese ca el.
Adu niște mâncare. De aia serioasă!
Asta e hrană pentru câini.
Michael, să-i spunem așa,
e vecinul meu de celulă. Are 18 ani.
Nu lucrează și petrece mult timp singur în celulă.
Azi pare tulburat.
Nu sunt deprimat, dar cumva, futu-i,
faptul că ești la închisoare te frustrează și vrei să te simți mai bine.
Majoritatea au ieșit la sport în dimineața asta.
De ce n-ai ieșit la aer curat
și să folosești asta ca mod
de a elibera niște tensiune și…
De obicei, ies în fiecare zi.
Dar nu ai avut chef?
Nu știu. Mă simt puțin agitat azi
și nu pot sta aici.
- Scuze, trebuie să fumez. - Bine.
Michael tinde să se retragă în celulă cu orele în timpul zilei.
Nu știu încă pentru ce e închis sau ce probleme are.
- Ce faci? - Cum ești?
Bine.
- Vrei să vorbim? - Da. Grozav. Vino!
Vino să vorbim.
- Să intru? Bine. - Bun-venit! Da.
Cum te simți acum? Mai devreme te simțeai cam…
Bine.
De ce ești la închisoare? De ce ești aici?
Am fugit de la o casă de copii
și m-am dus în Tampere,
unde nu aveam adăpost și m-am drogat.
Am fost implicat într-un incident în Tampere. Doi narcomani de 40 de ani
m-au acuzat că le-am furat rezerva de speed.
Unul mi-a zis că am trei secunde să înapoiez drogurile,
altfel îmi sparge dinții cu bâta de baseball.
După aia m-am pierdut cu firea.
Am scos cuțitul din buzunar și l-am înjunghiat pe tip în gât.
Atunci a venit celălalt tip și m-a îmbrâncit.
Ținea mâinile așa cumva.
Și eu l-am înjunghiat de două ori
aici și aici.
Dar erai doar un copil.
Ai primit ajutor de când ești la închisoare,
ca să înțelegi gravitatea unei…
crime atât de violente?
Am fost la consiliera de reabilitare
și la psiholog și da, asta m-a ajutat.
Te-a vizitat vreo rudă?
E mult timp de când nu m-a mai vizitat nimeni.
Nu știu dacă vreau vizite. Mi-e bine aici.
E un bloc de celule bun. E un grup bun aici.
Am prieteni aici și mă bucur să fiu aici.
Una dintre victime a murit tragic
în urma atacului violent al lui Michael.
Datorită vârstei, Michael a primit
doi ani și jumătate din pedeapsa pentru ucidere din culpă.
Deci sistemul penitenciar mai are doar câteva luni să lucreze cu el.
Toți deținuții sunt închiși peste 14 ore pe zi,
dar Michael rămâne adesea în celulă chiar și când are de ales
și pare foarte izolat.
Un puști de 18 ani stă închis într-o celulă
într-o închisoare pentru adulți de la 16:40
până la șapte în dimineața următoare.
Asta înseamnă reabilitare? Asta e pedeapsă?
Și eu am făcut asta,
stăteam singur în celulă toată ziua
și există urmări psihologice.
Acum, că e în grija lor, ar trebui să-l ajute.
Indiferent ce a făcut,
la o vârstă atât de fragedă, încă poate fi salvat.
ÎNCHISOAREA KYLMÄKOSKEN
ZIUA A CINCEA
Mai am două zile la Închisoarea Kylmäkoski.
Am întâlnit un deținut care, la fel ca Michael,
a comis acte de violență gravă când era încă adolescent.
- Sunt Raphael. - Sunt Leif.
- Cum te cheamă? Leif. - Leif.
Acum, la vârsta de aproape 50 de ani,
Leif urmează în sfârșit un program de consiliere regulată la închisoare.
De câte ori ai fost la închisoare?
De unsprezece ori în Finlanda,
de șase ori în Suedia,
de două ori în Danemarca și o dată în Norvegia.
Leif spune că face parte din comunitatea romilor finlandezi.
A stat 23 de ani în închisoare,
condamnat pentru multe infracțiuni violente, inclusiv două omucideri.
Am crescut în case de copii.
Și am ajuns la închisoare când aveam 15 ani.
Fratele meu a fost ucis. I-am împușcat ucigașul. M-am răzbunat.
Ce-ți alimenta violența pe atunci?
Dacă există un război cu un clan de romi,
dacă nu ieși din acea situație, lucrurile pot deveni foarte urâte.
Și-n zilele noastre toată lumea are arme.
Și se întâmplă brusc, încearcă să-ți ia viața imediat.
N-am vrut ajutor înainte.
De ce acum și nu înainte?
Înainte consumam multe droguri tari.
Dar acum, în timpul acestei sentințe,
am purtat discuții
cu Hanna mereu.
De când Leif s-a lăsat de droguri,
a avut ședințe regulate cu Hanna,
consiliera specială a penitenciarului pentru infractorii violenți.
Ai vreo idee despre ce fel de loc ar trebui să fie,
la modul ideal, centrul de reabilitare?
Cel mai bine ar fi să fie un centru creștin.
- Deci cu o componentă spirituală. - Da.
Majoritatea prizonierilor cu care lucrezi au comis fapte violente, ca Leif.
În spatele violenței sunt drogurile sau alcoolul?
Aproape întotdeauna. Sau o viață foarte grea.
Au avut probleme în familie sau mulți au fost în plasament.
Sau au crescut în case de copii
și au fost maltratați în copilărie.
Niciun om care are o viață normală nu decide
să se apuce de crime și de bătut oameni.
Hanna crede că și sistemul școlar finlandez îi alienează pe unii tineri.
Când eram copil, prin anii '90,
îmi amintesc foarte clar
de acei băieți neastâmpărați și gălăgioși
care erau deseori pedepsiți.
Aveau probleme și erau marginalizați.
Cred că societatea finlandeză
preferă un comportament calm și reținut
și tot ce deviază de la asta e deranjant.
Era un semn clar că ești „periculos”.
Da. E obligatoriu pentru prizonierii cu tendințe violente
să vină la un specialist ca tine?
Sunt destui deținuți care vin voluntar.
Aceștia îmi acoperă tot programul.
Leif, cum te ajută faptul că vii la ședințe?
Cu tine pot vorbi despre orice.
Nu trebuie să mint
sau să-mi ascund sentimentele, pot să cer ajutor.
Știu că discuțiile noastre sunt confidențiale.
Hanna pare să facă o treabă bună,
dar e singura consilieră a închisorii.
Și e alegerea deținuților dacă îi cer ajutorul sau nu.
E un loc unde acești oameni sunt ținuți captivi
și li s-ar putea arăta calea sau oportunitatea potrivită.
Dar nu văd asta aici.
Reabilitarea cade pe umerii deținuților înșiși.
Ei trebuie să decidă dacă, după socoteala lor, s-au schimbat.
Nimic nu-i schimbă.
Leif și majoritatea deținuților întâlniți aici
spun că abuzul de droguri i-a împins să comită violențe.
Așa că vreau să aflu dacă deținuții mai au acces la droguri în închisoare.
Dacă au, asta le va afecta abilitatea de-a se reforma.
Tu ai multă influență pe sector, nu?
Ești foarte respectat?
Normal.
Dacă voiam să fumez iarbă sau să iau amfetamine sau…
E ușor să le obții aici?
- Da. - Da?
- Da. Vrei? - Marfă bună sau…
Dacă vreau?
Gardienii sunt stricți cu drogurile? Vin să le caute mereu?
Fac percheziții? Încearcă să le împiedice circulația?
Când suntem afară, la sport, așa ceva…
Caută în celula ta atunci?
Da.
Ce droguri găsesc? Ce se găsește de regulă?
De regulă nu găsesc nimic.
- Nu găsesc? - Da.
Trei miligrame de Subutex.
Subutex e drogul principalul?
Da, e un drog popular în închisorile finlandeze.
Bine.
Ce efect are? Nu l-am consumat.
Nu e bun. În primele două zile te simți foarte rău.
După aceea,
ai mai multă energie și…
Vezi pe aici oameni cu pupile foarte mici.
Da.
Bine.
Deci pupilele mici te trădează.
Da.
Ca în majoritatea închisorilor, de la drogurile ilegale pornesc certurile
și intimidările dintre deținuți.
Situația s-a agravat mult pentru un deținut din sectorul meu
și a cerut să fie mutat într-un sector mai sigur.
Cum ești?
Facem un meci?
- Sigur. Unu e în regulă. - Pot să iau paleta asta?
Îl cheamă Antti și acum stă într-un sector de protecție,
pentru siguranța lui.
Dar deținuții îi spun altfel.
Băieții mi-au zis că e sectorul șopârlelor.
- Știu că nu… - Da, așa-i spun ei.
Ce înseamnă asta?
Delincvenți sexuali. Turnători.
Tu de ce ești aici?
Eram într-o situație
care mi-ar fi permis să-i ajut pe băieți cu drogurile, dar am refuzat.
Cum adică să-i ajuți pe băieți cu drogurile?
Urmează vizita conjugală.
Voiau să-i ajut cu asta,
ca soția mea să aducă un pachet aici.
- N-o pot pune în situația asta. - Nu.
Au sunat-o pe soția mea de aici
fără să știu și i-au cerut să facă asta.
De aceea m-am înfuriat pe ei.
Ne-am certat puțin și am plecat.
Te-ai temut când te-ai văzut pus sub presiune pe sector?
Teamă?
La naiba, desigur! Tipii ăia sunt ca mine.
Pot face orice le trece prin cap.
Nu-i reține nimic.
Vreau să ies într-o zi. Nu vreau să omor pe nimeni aici.
Și nu vreau să fiu ucis de nimeni aici. Dar înainte era altfel în închisoare.
În ziua de azi,
nimeni nu mai respectă regulile.
Fac regulile din mers.
Cine are cele mai multe droguri e rege. Nu știu de ce.
Da.
Una dintre marile provocări ale conducerii închisorii
e să blocheze accesul drogurilor.
Când ajung droguri aici, ia naștere o piață neagră.
Apare și o ierarhie, cine controlează drogurile controlează închisoarea.
Ei iau deciziile, iar asta e extrem de periculos.
ZIUA A ȘASEA
E ultima mea zi pe sectorul 2.1.
- Ce faci? Bine? - Da, bine.
Mă văd cu Jani.
Mai are de ispășit doi ani, dar face planuri de viitor.
Dintre băieții de pe sector,
el e cel mai implicat în programele de reabilitare.
Vreau să știu,
fiindcă îmi pari un tip de treabă,
ce o să faci când vei ieși?
O să locuiesc cu iubita mea.
Am o slujbă și o casă și totul e pregătit.
- Ăsta e un semn bun. - Da. Foarte bun.
Acum e altfel. Înainte nu era așa.
Am o întâlnire de familie peste două săptămâni.
- E prima ta întâlnire de familie. - Da.
Vizită conjugală. Să ai mai multă intimitate.
Da.
Și peste două luni voi avea prima vacanță.
Deci ai multe de așteptat.
Multe lucruri bune.
- Baftă! Sper să-ți iasă. - Mersi.
Mersi, frate!
Relația lui Jani, combinată cu un plan solid pentru eliberare,
îl ajută să se concentreze pe procesul de reabilitare.
Toni iese peste mai puțin de o lună.
În ciuda lipsei de implicare în regimul penitenciarului,
vreau să știu dacă închisoarea l-a schimbat.
Înțeleg că ăsta sunt eu.
Sunt așa cum trebuie.
Sunt bun cu oamenii buni și foarte rău cu cei răi.
Nu mă consider deloc un mare gangster.
S-a întâmplat doar un weekend, iar acum fac închisoare pentru asta.
Ce urmează pentru Toni?
Scopul ar fi ca eu și Olli
să înființăm o afacere de care să ne ocupăm împreună.
La vară voi deveni tată. Și vreau să fiu un tată bun pentru copiii mei.
Vreau să fac muzică atunci când voi avea timp.
Nu vreau să mă întorc aici.
Din câte am văzut, mulți prizonieri nu se schimbă
decât după mulți ani de închisoare.
În Finlanda, în general, 57% dintre infractorii violenți
comit alte infracțiuni în cinci ani de la eliberare.
Așadar, filosofia lor, în care deținuții au responsabilitatea
propriei reabilitări, e cea corectă?
Am venit să vorbesc cu Harri Ramö, directorul închisorii.
Această închisoare adăpostește mulți infractori violenți recidiviști,
iar reabilitarea e un element important
în reducerea recidivelor.
Unii trebuie ținuți de mână.
Ca guvernator al închisorii,
cât de bine credeți că merge asta?
Esențial e că privim prizonierii
ca pe niște ființe umane.
Poziția noastră
e să încercăm sincer să-i reabilităm pe toți,
ca să-și poată duce viața în societate fără droguri și crime.
Cred că dacă ești motivat și vrei să fii reabilitat,
Închisoarea Kylmäkoski și sistemul penitenciar finlandez
îți oferă uneltele și ocazia de a o face.
Dar depinde de tine. Începe cu tine.
Dacă ați putea face ceva în închisoare,
dacă ați avea puterea să faceți ceva care să ajute
la reabilitarea și reformele pe care le oferiți aici,
ce ați face?
Avem o singură
consilieră pe probleme de violență de doi ani deja
și aș zice că avem nevoie de încă două sau trei.
Proiectele de justiție restaurativă sunt, cred, unul dintre lucrurile
care ar trebui aduse mai mult în închisori.
Sunt droguri în închisoare. Cât de complicat e la această închisoare
să nu mai aveți deloc droguri aici, așa cum v-ați dori?
Da, nu le putem bloca accesul total.
Eu cred că problema aceasta poate fi combătută în două feluri.
Unul este prevenirea aprovizionării,
grație activității noastre de control.
Și celălalt este prevenirea cererii,
iar aici intervine reabilitarea.
Trebuie să le luăm gândul de la droguri.
Ne respectăm valorile.
Respectul demnității umane,
dreptate, credință în capacitatea de a crește și de a se dezvolta.
Cred că mulți prizonieri
nutresc dorința sinceră de scăpa de droguri și de infracțiuni,
dar nu e ușor și trebuie să fii foarte motivat.
- Credeam că trebuie să pleci. - Nu, tu mă lăsai să ies.
Da. Eu te-am lăsat să intri.
Aici, majoritatea sunt infractori violenți recidiviști
care mulți ar spune că merită să fie închiși.
Eu cred nu poți doar să cazezi deținuți,
trebuie să-i și reformezi.
Unii sunt reabilitați și munca dă rezultate aici.
Dar, pentru cei mai violenți infractori narcomani,
închisoarea trebuie să facă mai mult.
Subtitrarea: Mircea Pricăjan