Kylmäkoski-fängelset, Finland.
Här finns många extremt våldsamma fångar.
Jag sköt min brors mördare.
…tog kniven ur fickan och högg killen i nacken.
Bakom celldörrarna är det fångarna som bestämmer.
-Vill du ha? -Nej tack.
Galenskap!
Bra. Du har den. Bra!
-Rakt? -Ja.
När de intagna vägrar följa reglerna…
Den med mest droger är kung. Jag vet inte varför.
…och visar föga ånger för sina våldsbrott…
Vad gjorde du med honom?
Körde över honom med bilen och sköt honom med pilbåge.
…hur kan fängelset få fångar att bättra sig?
Jag ska vara inlåst här i en vecka för att ta reda på det.
Jag har suttit bakom galler förr.
Jag heter Raphael Rowe.
I Storbritannien blev jag dömd för ett mord jag inte begått
och dömdes till livstid utan möjlighet till benådning.
Det tog 12 långa år att bli rentvådd.
Nu reser jag världen runt
för att ta reda på hur det är att leva i världens värsta fängelser.
INIFRÅN VÄRLDENS VÄRSTA FÄNGELSER
Finland. Landet ligger i Europatoppen över antalet mord.
Man brukar säga att Finland är världens lyckligaste land.
Men landet har en mörk sida med många våldsbrott.
De begås ofta av män i samhällets utkant, drivna av sprit och droger.
Att ta hand om dessa brottslingar är en stor utmaning för fångvården.
Jag är på väg till Kylmäkoski-fängelset i södra Finland
där jag ska tillbringa en vecka.
Finländarna har en progressiv inställning till straff,
så de flesta fångar döms till samhälls- tjänst eller sitter på öppen anstalt.
Bara de farligaste och grövsta brottslingarna
skickas till slutna anstalter som den jag ska till.
Jag vet inte vad jag kan förvänta mig.
Jag är lite orolig. Jag har fjärilar i magen.
Ett viktigt mål inom Finlands fångvård är fångarnas personliga utveckling,
snarare än straff.
Men en viktig aspekt i de fängelser som försöker omvända dem
är att det inte obligatoriskt att delta i rehabilitering.
Fungerar rehabiliteringsprogram verkligen för de farligaste fångarna?
Om de inte vill ändra sig, finns det inget en progressiv regim
med liberal inställning till rehabilitering kan göra.
Individen måste själv vilja förändras.
Det kvittar hur många gånger jag gör det här. Jag är orolig
över de män jag ska låsas in med.
DAG 1
Vi ska hit.
Lägg jackan på bordet.
Du ska få en plastpåse där du kan lägga dina kläder.
Vi låser in dem och du får tillbaka dem senare.
Okej.
Lägg den här.
Visa dina… Bra.
Sätt på dig t-shirten.
Bra. Och byxorna.
För att värna fångars mänskliga rättigheter
tillåts inte kroppsbesiktning i Finland.
Så trots att upp till 90 procent av nya intagna har drogproblem,
görs bara kroppsvisitation.
Hittar ni mycket smuggelgods i det här steget?
Ja, ibland. Droger eller…
Vilka droger försöker de smuggla in?
Subutex.
Ibland kan nån försöka smuggla in en mobiltelefon eller liknande.
Subutex är ett medel för att behandla beroende,
men är beroendeframkallande i sig.
Titta rakt in i kameran.
När jag har registrerats förs jag till min avdelning.
Våldsamma förövare blandas här med andra intagna.
Jag förs till allmänavdelningen 2.1.
-Bor jag ensam här? -Ja.
Har du nåt råd gällande de andra intagna?
Prata inte om personliga saker.
Använd sunt förnuft.
Vilken sorts brottslingar bor jag med?
På den här avdelningen finns olika sorters brottslingar.
Våldsförövare, mördare. Många har begått drogrelaterade brott.
-Tack. -Tack.
Det finns 14 celler för 18 intagna, så några måste dela.
De gemensamma utrymmena och köket är kameraövervakade.
Kamerorna övervakas av vakter i ett kontrollrum längst bort.
Men i cellerna finns inga kameror. Jag är nu ensam med de intagna.
Första intrycket: Det är så tyst.
Det är otäckt tyst.
Inget av det sorl man brukar höra i fängelser.
Inget skrikande och gapande.
Som ny undrar man lite över vilka som finns där ute.
De kommer tveklöst att vilja se vad man går för så fort man går ut.
Jag har redan gått förbi ett par stora killar
vars blotta uppenbarelse är skrämmande.
Lika bra att ta reda på vad som kommer att hända med mig den kommande veckan.
-Hej. -Jag vill presentera mig. Raphael.
-Toni. -Toni? Trevligt att träffas.
-Fuzzy. -Fuzzy? Jag heter Raphael.
-Välkommen. -Tack. Trevligt att träffas.
-Ja. -Kan jag hälsa på de andra?
-Michael. -Michael.
-Ja. -Hej. Raphael.
-Välkommen. -Tack.
Hej. Jag heter Raphael.
-Jani. -Trevligt att träffas.
-Jag har tallrik och bestick. Bra. -Det här är vad du behöver som ny.
-Okej. -Du får tillbaka det.
Jani och den store killen, Toni, verkar trevliga,
men de skulle kunna skrämma nya intagna.
I synnerhet i cellerna där vakterna inget ser.
-Får alla de här sakerna? -Ja.
Okej.
-Berätta om reglerna på avdelningen. -Var dig själv och lägg inte näsan i blöt.
Om nån kommer hit som jag inte känner
frågar jag alltid varför han är här.
-"Vad har du begått för brott?" -Ja, självklart.
Varför är det viktigt?
Om man är en sexual…
-Sexualbrottsling. -Eller pedofil.
-Då spöar vi skiten ur dem. -Ja. Helt rätt.
Är det nån som bestämmer här?
Behöver jag veta om nån förtjänar mer respekt än andra?
Nej, inget sånt. Sköt ditt och var dig själv. Det räcker.
Ja.
Vi går.
Toni, stor kille. Ung, men stor.
Bär linne, har många tatueringar.
Och Jani. De välkomnade mig.
Men är man nån som de tycker illa om direkt, kan vad som helst hända.
Man är ensam i cellen. Vakterna är långt borta.
Det är en konstant påminnelse
att om nån tappar humöret, så kan det bli våldsamt.
DAG 2
Cellerna låses upp klockan sju.
Gröt är inte det sämsta man kan äta på morgonen.
Nej.
Vissa intagna, som Jani, har arbeten och aktiviteter i fängelset.
De börjar tidigt.
Men andra väljer att stanna på avdelningen.
De drar inte fördel av de projekt som erbjuds,
så jag vill se om de använder sin tid konstruktivt.
Jag känner mig jätteliten bland er.
Men de vill se vad den nye går för i gymmet.
Lite uppvärmning.
Varsågod.
Du med.
En.
-Fem repetitioner. -Nej.
-Har du koll på tekniken? -Ja, jag…
-Okej. -Kan du?
Jättebra. Fem repetitioner.
Tre till.
Två.
Bra. En.
Sista.
Upp. Bra.
-Kallar du det uppvärmning? -Det är lite uppvärmning.
Gud.
Hur mycket vikt var det?
-Sjuttio. -Sjuttio.
-Och hur mycket kan du lyfta? -220 kg, tror jag.
Den kommer! Bra!
-Rakt? -Ja?
Bra jobbat.
Hittills har Toni varit välkomnande, men jag vill inte komma på kant med honom
eller hans cellkamrat Olli.
Det där är väldigt tufft. Han kan inte ens gå.
De berättar att de greps tillsammans för två år sen
efter en biljakt med polisen.
-Vad gjorde ni när de försökte ta er? -Kidnappning.
-Hade ni kidnappat nån? -Ja. Vi kasserade in en skuld.
Inkasserare. Det förklarar varför du är så stor.
-Nej, det är inte mitt jobb. -Okej.
Det var en gammal skuld. Killen sa till mig:
"Dra åt helvete. Jag betalar inte. Du är ett jävla rövhål."
Varför gick du inte till polisen?
-Det gör de flesta. -Jag går till polisen för att skaffa pass.
Inget annat.
-Så du kidnappade honom från hans hem. -Nej, från hans kompis hem.
Med pistol?
Ja, jag… - Hade vi pistol?
-Kanske, kanske inte. -Just det.
Jag minns inte. Det var två år sen.
Påminn mig om att inte låna nåt av dig.
-Nej. -Jag vill inte stå i skuld till dig.
Om du ger mig ett paket kakor betalar jag tillbaka.
Okej.
Om de intagna inte arbetar eller studerar
får de återvända till avdelningen efter en timme.
Toni och Olli verkar vara alfafångarna på avdelning 2.1.
Jag vill veta mer om deras bakgrund.
Men först vill Toni prata om sin karriär som rappare.
C8 Superman.
-Är det du? -Ja. C8 är mitt artistnamn.
Vad står C8 för?
När man säger det på finska låter det ungefär som "stökig".
Alla viftar med riktiga vapen och visar upp droger i musikvideor,
så det här är en sorts parodi på det.
Du gjorde den här som en parodi?
Jag försöker inte framstå som nån sorts gangster,
men även om man är det,
är det inget man går runt och säger till alla.
Ibland lever jag straight, orkar inte vara rädd…
Toni må hävda att han inte är nån gangster,
men den våldsamma kidnappningen är ett chockerande brott.
Vad gjorde ni med honom?
-Vad gjorde vi med honom? -Lite av varje.
Vi behöver kanske inte gå in på detaljer.
Vi förde honom till där jag bor i Tammerfors
och band honom vid ett metallbord, med buntband i metall runt armar och ben.
Vi slog sönder hans fingerleder, ben och fötter med en hammare.
Vi körde över honom med bilen
och sköt honom med pilbåge.
Såna saker.
Men främst var det psykiskt våld,
förnedring och underkastelse.
Varför var det nödvändigt att utsätta honom för tortyr på det sättet?
Det kanske var en blandning av ilska och spänning.
Vid den tiden…
Det kändes nödvändigt.
Toni och Olli har varit inblandade
i nåt så allvarligt som kidnappning och tortyr.
Jag är lite chockad över att de inte visar nån ånger.
Jag vet inte om det handlar om kaxighet, att de låtsas vara tuffingar.
De killar jag har lärt känna har inte visat nån ånger eller skuld.
Inte öppet. Inte än.
DAG 3
Efter upplåsningen klockan sju
drar sig vakterna tillbaka till kontrollrummet.
De intagna kan välja om de vill utnyttja de många möjligheter
att arbeta eller studera som finns.
Även i dag väljer vissa att inte göra det.
-Vad står OG för? Original gangster? -Ja.
-Tar det ordentligt? -Ja, det är okej.
Galenskap.
Vill du ha?
-En tatuering? -Ja.
Nej tack.
Toni använder en tatueringsapparat gjord av en penna och en Xbox-kontroll.
Var kommer bläcket ifrån?
Vi smälter engångsrakhyvlar och använder sotet.
Vad händer om vakterna ser det här?
Isolering.
-Ensamtid. -Isolering.
Märker inte vakterna att du har en ny tatuering?
Han har för många.
De märker nog inte om jag har en till.
Klart. Stäng av maskinen.
-Klart? -Ja.
Vissa på avdelning 2.1 verkar tillbringa hela dagarna runt cellen,
men det finns utbildningsprogram,
och drygt hälften av de intagna har fängelsejobb.
Vissa lär sig till och med att göra smycken.
I dag ska jag hänga med Jani.
-Vart ska vi nu? Verkstaden? -Ja.
-Är det hit du går varje dag? -Varje dag.
Jag visste att Jani jobbade, men blir förvånad när jag hör
att han har lärt sig väva traditionella finska mattor,
nåt fängelset betalar honom 100 euro i månaden för.
Kom. Vi gör nåt enkelt först.
-Ja, håll det väldigt enkelt. -Ja.
Jani har lärt sig väva under sex vändor i fängelse.
Just nu är han halvvägs igenom ett fyraårigt straff.
Och byt. Två.
-Till en? -Till en.
-Ja. -Och så slår man.
Ja, tre gånger.
-Vad stark du är! -Har jag sönder den?
Nej då.
Jag fattar inte att du har åkt in och ut så många gånger.
-Varför åker du in igen? -Det är mitt sätt att leva.
-Hur lever du på utsidan? -Med droger och våld.
-Droger och våld? -Ja.
-Jag har sålt droger. -Okej.
Den vanliga skiten.
-Vilken är din föredragna drog? -Kokain och amfetamin.
Kokain och amfetamin. Vad sitter du inne för nu?
-Våldsbrott. -Våld? Vad gjorde du?
Jag knivhögg nån i ett knivslagsmål. Jag var på fel plats vid fel tillfälle.
-Inget särskilt. Fel plats, fel tillfälle. -Vad hände med den du knivhögg?
Tack och lov dog han inte.
Det är ett gott tecken att du visar ånger och skuld.
Ja.
När den här går framåt måste man flytta den så här.
Den här gör att mattan håller formen, så att den inte blir sned.
Det stör mig att du har åkt in och ut ur fängelse så många gånger.
Rehabiliteringsprogrammen, som ska hjälpa personer som du…
De hjälper en, om man vill ha hjälp.
Har du alltid haft samma lärare?
Ja, hon har alltid varit här.
Du måste vara trött på att se honom igen när han har släppts.
Jag hoppas att han inte kommer tillbaka.
-Han har ordning på allt nu. -Ja.
Ni verkar ha en bra relation.
Ja, det har vi. Vi kan prata om allt.
Tjejer, droger. Allt.
Okej. Hur hjälper det dig?
Jag vet inte. Det är bra att prata. Det är för mycket testosteron där borta.
-Ja, jag antar det. -Ja.
Nu har jag varit här i två år och har kommit nån vart i huvudet.
Det är terapi. Jag ser arbetet gå framåt.
-Du vill göra klart. -Ja.
Även om det har tagit flera fängelsestraff att nå hit,
verkar Jani äntligen göra positiva förändringar i sitt liv.
Att fly avdelningens machokultur varje dag verkar också hjälpa.
På avdelningen är alla på helspänn.
Stäng av.
Det ryktas att Toni har gett sig på en ny intagen
som nu har förts till en annan avdelning.
-Kom han precis hit? -Ja.
-Och du slog honom? -Ja.
I hans cell.
-Gick du in i hans cell? -Ja.
Okej.
För det är kameror överallt.
Okej.
Varför slog du honom?
För att han…
Han golade för ett par år sen.
Golade om vadå?
Droger.
Så du hämnades?
Ja.
Jag kan inte leva med såna människor.
Mina hundar skulle skratta åt mig om jag kom hem utan att ha gjort nåt.
Hur illa skadad blev han?
Jag vet inte.
Tonis cellkamrat Olli
var också på avdelningen under incidenten.
-Toni berättade om… -Ja.
Han var tvungen att göra det.
-Var han? -Ja.
-Men vakterna vet inget. -Nej.
Inte än.
-Tror du att killen berättar? -Nej, det tror jag inte.
Jag såg att han gick in i rummet med en vakt.
Men jag tror inte att han säger nåt.
-Hur smakar det? -Jättegott. Tack så mycket.
-Tack. -Ingen orsak.
Eftersom vakterna inte såg vad som hände klarar sig Toni undan straff.
Om fångar som Toni fortfarande tar till våld för att lösa sina problem
ändrar de inte sitt sätt att leva.
DAG 4
Killarna har varit inlåsta hela natten.
Toni och Olli har inte kommit ut än.
Jani är sitt vanliga jag och flyger omkring.
Han verkar alltid pigg på morgonen.
Janis fokus på fängelsets arbetsprogram
verkar hjälpa honom att lägga droger och våld bakom sig
och göra honom gladare.
Men det är inte bara arbete som får honom ur sängen.
Jag får mejl från min flickvän varje morgon.
Kommer det till kontoret?
-Till vakterna? -Ja.
Hon sa åt mig att sätta på tv:n
för hon ska uppdatera mina sportkanaler.
-Har ni varit tillsammans länge? -Nej, vi träffades här inne.
När jag satt inne. Hon kom hit för en blinddejt.
Hur kunde du träffa henne här inne?
Min kompis… Hur säger man?
-Han presenterade er. -Ja, precis.
Janis nya relation är uppenbarligen en extra drivkraft
att hålla sig till de rehabiliteringsprogram fängelset erbjuder.
Men alla på avdelning 2.1 har inte gjort samma framsteg.
Hit med mat. Ordentlig jävla skit.
Det här är hundmat.
Michael, som egentligen heter nåt annat, är min cellgranne. Han är 18.
Han jobbar inte, utan tillbringar mycket tid ensam i cellen.
I dag verkar han bekymrad.
Jag är inte deprimerad, men på nåt jävla vis…
Man blir frustrerad av att sitta inne och man vill må bättre.
De flesta har gått ut för att träna. Varför går du inte ut och får frisk luft?
Det kan vara ett sätt att få utlopp för spänningar och…
Jag brukar gå ut varje dag.
Men du känner inte för det i dag.
Jag vet inte. Jag är lite rastlös i dag.
Jag kan inte sitta här.
-Jag måste gå och röka. -Okej.
Michael brukar sitta i sin cell flera timmar varje dag.
Jag vet inte vad han är här för eller vilka problem han har.
-Läget? -Hur är det?
Bra.
-Vill du snacka? -Javisst. Kom in.
-Kom in så pratar vi. -Får jag komma in?
Välkommen.
Hur mår du nu? Tidigare var du lite…
Bra.
Vad sitter du i fängelse för? Varför är du här?
Jag rymde från ett ungdomshem
och åkte till Tammerfors.
Där var jag hemlös och knarkade och letade efter droger.
Jag hamnade i en situation i Tammerfors där två pundare i 40-årsåldern
anklagade mig för att ha stulit deras tjack.
Killen sa att jag hade tre sekunder på mig att ge tillbaka det,
annars skulle han slå in tänderna på mig med ett slagträ.
Då tappade jag det totalt
och tog fram en kniv ur fickan och högg honom i nacken.
Då kom den andra killen och knuffade mig och höll händerna så här.
Då knivhögg jag honom två gånger, här och här.
Men du var bara ett barn.
Har du fått nån hjälp här i fängelset
att förstå allvaret i
ett så våldsamt brott?
Jag har besökt socialarbetare och psykolog och det har hjälpt mig.
Kommer din familj och hälsar på?
Det är… Fan, det var längesen nån hälsade på.
Jag vet inte om jag behöver besök. Jag klarar mig bra här.
Det här är en bra avdelning med en bra grupp killar.
Jag har vänner här. Det är trevligt att vara här.
Ett av offren dog tragiskt nog efter överfallet.
På grund av sin ålder behöver Michael bara sitta av 2,5 år av sitt straff för dråp.
Så fångvården har bara några månader kvar att arbeta med honom.
De intagna är inlåsta över 14 timmar per dag,
men Michael stannar ofta i cellen även när han inte måste
och verkar väldigt isolerad.
En 18-årig grabb, inlåst i en cell
i ett vuxenfängelse från 16.40 på eftermiddagen
till klockan sju morgonen efter.
Är det rehabilitering? Är det straff?
Jag har själv gått igenom det här och suttit inlåst i en cell mitt på dagen.
Det skadar en mentalt.
Nu när han är här måste de göra nåt med honom.
Vad han än har gjort
är han tillräckligt ung för att kunna räddas.
KYLMÄKOSKI-FÄNGELSET
DAG 5
Två dagar återstår av mitt besök i Kylmäkoski-fängelset.
Jag har träffat en fånge som, liksom Michael,
begick grova våldsbrott när han fortfarande var tonåring.
-Raphael. -Leif.
-Vad heter du? -Leif.
Nu är Leif snart 50
och har äntligen börjat gå på regelbunden rådgivning i fängelset.
Hur många gånger har du suttit inne?
Elva gånger i Finland, sex gånger i Sverige,
två gånger i Danmark och en gång i Norge.
Leif berättar att han tillhör Finlands romska befolkning.
Han har tillbringat 23 år i fängelse
och har dömts för en rad våldsbrott, bland annat två mord.
Jag har växt upp på institutioner. Jag hamnade i fängelse när jag var 15.
När min bror blev dödad sköt jag hans mördare i huvudet som hämnd.
Vad var det som drev dig till våld på utsidan?
Om det finns hat mellan romska familjer
och man inte kommer ur den situationen kan det sluta illa.
Och nu för tiden är alla beväpnade.
Då kan det gå snabbt. Folk försöker ta livet av en direkt.
Jag har inte velat ta emot hjälp tidigare.
Varför nu och inte förr?
Jag tog mycket tunga droger förr.
Men nu, under det här straffet,
har jag samtalat med Hanna hela tiden.
Sen Leif blev ren har han haft regelbundna möten med Hanna,
fängelsets kurator för våldsbrottslingar.
Har du funderat på hur ett behandlingshem ska vara, i idealfallet?
Ett kristet behandlingshem vore det bästa.
-Så att där finns andlighet? -Ja.
De flesta intagna som du arbetar med är våldsförbrytare.
Ligger det alltid droger eller alkohol bakom våldet?
Nästan alltid, eller bara…
De har haft väldigt tuffa liv.
De har haft problem i familjen. Många har bott i fosterhem.
De har bott på institutioner och har behandlats illa som barn.
Ingen lever ett normalt liv och kommer plötsligt på
att de vill börja begå brott och misshandla folk.
Hanna anser att det finska skolsystemet också kan stöta bort vissa unga män.
När jag växte upp på 90-talet
minns jag tydligt
att de vilda, störande killarna, som det framför allt var, ofta straffades.
De hamnade i trubbel. De förringades.
Jag tror att det finska samhället
föredrar ett lugnt och samlat beteende.
Allt som inte är det, ses som rebelliskt.
Det var ett tydligt tecken på att nån var en bråkmakare.
Är det obligatoriskt för fångar med våldstendenser
att prata med nån som dig?
Tillräckligt många kommer frivilligt,
så mitt schema är fullt av dem.
Leif, när du kommer hit och deltar i det här samtalet,
hur hjälper det dig?
Jag kan prata om allt med dig. Jag behöver inte ljuga om nånting.
Om hur jag känner och vad jag behöver hjälp med.
Och jag vet att våra samtal stannar mellan oss.
Hanna verkar göra ett utmärkt arbete,
men hon är fängelsets enda våldskurator.
Och det är upp till de intagna om de vill ta hjälp av henne.
Männen är fångna här,
så man skulle kunna leda eller pusha dem i rätt riktning.
Men så fungerar det inte här.
Det är upp till fångarna om de vill rehabiliteras.
De måste fatta besluten om huruvida de själva anser att de har förändrats.
Det görs inte åt dem.
Leif och de flesta andra intagna jag har träffat
säger att drogmissbruk drev dem till våldshandlingar.
Så jag vill veta om fångarna har tillgång till droger i fängelset.
Det skulle i så fall påverka deras möjligheter att återanpassas.
Du har stort inflytande på avdelningen.
Folk respekterar dig.
Bara normalt.
Om jag skulle vilja röka hasch eller få tag i amfetamin…
Är det lätt att få tag på?
-Ja. -Är det?
-Ja. Vill du ha? -Bra grejer?
Om jag vill ha?
Har vakterna en hård drogpolicy? Kommer de ofta och letar?
Söker de igenom avdelningen? De försöker jämt stoppa det.
När vi är ute eller i gymmet. Såna tillfällen.
-Söker de igenom cellerna när ni är ute? -Ja.
-Vilka droger hittar de? -De brukar inte hitta nånting.
-Ingenting? -Nej.
-Typ tre milligram Subutex. -Är Subutex den vanligaste drogen?
Ja, det är en populär drog i finska fängelser.
Okej.
-Vad gör det? Jag har inte provat. -Det är inte bra.
Första gången man använder det mår man väldigt dåligt i två dagar.
Men efter det får man mer energi.
Man ser folk här med väldigt små pupiller.
Ja.
Okej.
-Det är tecknet. Små pupiller. -Ja.
Som i många fängelser
ligger illegala droger bakom bråk och hotelser mellan fångar.
Här gick det så illa för en intagen på min avdelning
att han bad att få flyttas till en tryggare avdelning.
-Hur är det? Ska vi spela? -Visst.
-Kan jag ta den här? -Visst.
Antti finns nu på skyddad avdelning för sin egen säkerhet.
Men fångarna kallar det nåt annat.
Killarna beskrev det som "ödelavdelningen".
-Ja, det är ordet de använder. -Vad menar de med det?
-Sexualförbrytare. Folk som är angivare. -Så varför är du här?
Det handlade om min situation.
Jag kunde ha hjälpt dem med droger, men valde att inte göra det.
Vadå kunde ha hjälpt dem med droger?
Jag får besök av min fru.
Så de ville att jag skulle hjälpa dem med det.
Min fru skulle ta med ett paket. Såna grejer.
Jag kan inte försätta henne i den situationen.
De ringde min fru på utsidan, utan min vetskap, och bad henne om det.
Så jag blev väldigt förbannad på dem. Det blev bråk och jag fick flytta.
När du utsattes för den pressen på avdelning 2.1, var du rädd?
Rädd?
Självklart. De där killarna är som jag. De gör vad som helst som flyger i dem.
De har inga hämningar.
Jag vill komma ut. Jag vill inte döda nån här.
Och jag vill inte bli dödad.
Fängelse var annorlunda förr. Nu för tiden…
Folk följer inte reglerna längre. De hittar på sina egna regler.
Den som har mest droger är kung. Jag vet inte varför.
En av de största utmaningarna för fångvården är att hålla droger borta.
När man får in droger skapas en svart marknad.
Det skapar också en hierarki.
De som kontrollerar drogerna, kontrollerar fängelset och kan bestämma.
Det är extremt farligt.
DAG 6
Det är min sista dag på avdelning 2.1.
-Hej. Allt bra? -Ja.
Jag pratar med Jani.
Han har två år kvar att sitta av, men planerar för framtiden.
Av alla killar på 2.1, är han en av de mest engagerad i behandlingsprogrammen.
Jag vill verkligen veta, för du verkar vara en trevlig kille…
Vad ska du göra när du släpps?
Jag ska bo hos min flickvän. Jag har jobb och hus. Allt är redo.
-Det är ett gott tecken. -Ja.
Det är annorlunda den här gången. Det har inte varit så tidigare.
Jag har ett familjemöte om två veckor.
Ditt första familjemöte.
Privat besök med din flickvän. Ni kan vara intima.
Ja. Och om två månader har jag min första semester.
-Du har mycket att se fram emot. -Ja, många bra saker.
-Lycka till. Hoppas att allt går bra. -Tack.
Janis relation, tillsammans med hans planer för när han släpps,
hjälper honom att fortsätta med behandlingsprocessen.
Toni släpps om en knapp månad.
Trots hans brist på engagemang i behandlingarna
vill jag veta om fängelset har förändrat honom.
Jag ser det som att det här är den jag är.
Jag är som jag ska vara.
Jag är schyst mot schysta människor och elak mot de elaka.
Jag är inte alls nån heltidsgangster.
Det var bara nåt som hände en helg, och nu sitter jag inne för det.
Vad väntar härnäst för dig?
Målet är att jag och Olli
ska starta företag och jobba med det.
Jag blir pappa till sommaren,
så jag vill vara en bra pappa till mina barn.
Jag vill hålla på med musik när jag har tid.
Jag har inte tänkt återvända hit.
Av det jag har sett är det få fångar som förändras
innan de har tillbringat många år på insidan.
I Finland begår 57 procent av alla våldsförbrytare
nya brott inom fem år efter att de släppts från fängelset.
Så är filosofin att de intagna själva ansvarar för sin rehabilitering,
verkligen rätt väg?
Jag pratar med fängelsedirektör Harri Ramö.
I det här fängelset finns många våldsamma återfallsförbrytare.
Rehabilitering är ett viktigt inslag för att minska återfallen.
Vissa behöver lite handhållning.
Som direktör för det här fängelset, hur väl anser du att det fungerar?
Det viktiga är att vi ser de intagna.
Vi ser människor som människor.
Vår utgångspunkt är
att vi verkligen försöker rehabilitera varje intagen,
så att de kan leva i samhället utan droger och kriminalitet.
Jag tror att om du är motiverad och vill rehabiliteras
kan det här fängelset och Finlands fångvård
ge dig de verktyg och möjligheter du behöver.
Men det är upp till dig.
Om du hade makten att ta hit vad som helst
för att underlätta rehabiliteringen och återanpassningen…
Vad är det?
Vi har bara haft en enda våldskurator i två års tid nu.
Jag skulle säga att vi behöver två eller tre till.
Medlingsprojekt är i min mening en av de saker
fängelser borde använda sig mer av.
Det finns droger i fängelset. Hur stor utmaning är det
att få ner narkotikan till noll, vilket jag antar att du önskar?
Det går inte att göra stället vattentätt.
Jag anser att det finns två viktiga saker som påverkar det problemet.
Det ena är att strypa tillgången genom vårt kontrollarbete här.
Det andra är att strypa efterfrågan.
Där kommer rehabilitering och aktiviteter in,
så att de får nåt annat än droger att tänka på.
Vi håller oss till våra värderingar:
Respekt för människovärdet, rättvisa
och tron på individens förmåga att växa och utvecklas.
Jag tror att många av de intagna
har en genuin önskan att bli fria från droger och brott.
Men det är inte lätt, och det kräver att man är ytterst motiverad.
-Jag trodde att jag skulle gå. -Nej, du släpper ut mig.
Ja, jag släppte ju in dig.
De flesta här är våldsamma återfallsförbrytare
som många tycker förtjänar att vara inlåsta.
Jag menar att man inte bara kan förvara fångar, de måste återanpassas.
Vissa rehabiliteras, och en del bra arbete pågår här,
men för de våldsammaste förbrytarna med missbruksproblem måste fängelset göra mer.
Undertexter: Rosanna Lithgow