Rove Central korrektionsanstalt, Salomonöarna.
Här sitter landets farligaste sexualförbrytare.
Jag hoppas att de kan förlåta mig.
Och mördare.
Varför dödade du din tioårige son?
Jag kan inte kontrollera min ilska.
20 gånger skar jag henne, så här.
Fängelset har väldigt ont om pengar.
Jävligt dåliga förhållanden. Det är mörkt och smutsigt.
Det är inte bra för människor.
En betongbur, det är allt det är.
De litar till kyrkan för att återanpassa dessa förhärdade brottslingar.
Jag måste kunna skilja på rätt och fel.
Tack för att du har frälst mig, Herre.
Jag ska tillbringa en vecka här
för att ta reda på om religion är svaret.
Men jag har suttit bakom galler förr.
Jag heter Raphael Rowe.
I Storbritannien fälldes jag för ett mord jag inte begått
och dömdes till livstids fängelse.
Det tog 12 långa år att bli rentvådd.
Nu reser jag världen runt
för att ta reda på hur det är att leva i världens värsta fängelser.
INIFRÅN VÄRLDENS VÄRSTA FÄNGELSER
Salomonöarna i det fjärran Stilla havet.
Här bor över 700 000 människor
som i genomsnitt lever på bara sex dollar om dagen.
Landets enda högsäkerhetsfängelse har ett ambitiöst mål:
Att återanpassa extrema kriminella på pyttebudget.
Jag sitter i en fängelseskåpbil på väg till Roves korrektionsanstalt.
Här sitter några av landets våldsammaste brottslingar.
Mördare, rånare, tjuvar.
Jag har hört att en stor del av fångarna sitter inne för sexualvåldsbrott
mot kvinnor och flickor.
Det är nåt jag har svårt att hantera.
Fängelset försöker återanpassa förövarna,
men de har begränsade resurser för att göra det.
Nu när jag tittar ut ser jag extrem fattigdom.
Om de inte kan investera i sina samhällen, hur ska fängelset se ut?
DAG 1
Rakt in i lejonets kula.
Jag visiteras så fort jag anländer till fängelset.
Sära på benen.
Jag kollar att du inte har smuggelgods, som något vasst.
Små knivar eller så.
-Brukar ni hitta knivar? -Blad, ja.
Innan jag förs till avdelningen får jag några enklare förnödenheter.
Lossa handklovarna.
Tack och lov. De gör ont.
-Är det här min sovmatta? -Ja, det här är din sovmatta.
-Och det här? -Din filt.
Min filt.
-Och handduk? -Ja.
-Och min kudde. -Ja.
2008 döptes Rove om
till korrektionsanstalt, istället för fängelse,
med en ny filosofi om reform istället för straff.
Men bristen på pengar är uppenbar,
och jag undrar hur mycket rehabilitering som egentligen sker här.
Jag är på väg till avdelning E, tror jag att det heter.
Jag känner en hemsk lukt.
Doften av varm sol i kombination med en pust av urin.
Det första intrycket av stället är att det är väldigt illa underhållet.
Vakten vill snabbt få i väg mig.
Det är mörkt här.
Jag delar cell med tre andra intagna.
-Det här är avdelning A. -Avdelning A?
Hej.
-Hur är det? -Bra.
-Raphael. -Hej, jag heter Frank.
Frank? Trevligt att träffas. Var lägger jag det här?
-Du kan ha din bädd där uppe. -Här?
Det är din plats.
-Vilken är din plats? -Det här är min plats.
-Där nere. -Ja.
-Det här är mr Alessios plats. -Alessio.
Det här är mr Juniors plats.
Okej.
Vi är fyra personer i den här cellen, och det här är sängarna?
-Den här och de? -Ja.
Oj.
Var det svårt att vänja sig vid att sova så här?
-Ja, det är jobbigt i början. -Och nu?
Man måste öva på att acceptera det.
Du kanske vänjer dig vid madrassen.
-Vem har ritat teckningarna på väggen? -Mr Alessio.
Hur är det med aktiviteter?
Du ser stark ut. Finns det ett gym här?
Nej.
-Inga vikter? -Ingenting.
-Inget sånt alls? -Nej.
-Och det här är ert badrum. -Ja.
Okej.
-Man spolar här. -Okej.
Finns det duschar?
Dusch finns utanför.
Du får visa mig.
Skruva bara.
-Hemmagjord dusch. -Ja.
Sista stoppet på rundvandringen är en liten rastgård.
Fint. Väldigt fin bakgrund.
-Det finns frihet. -Ja.
Så är det.
Det här är er tillvaro.
-Cellen, korridoren… -Och det här.
De intagna på min avdelning verkar bara sitta av tid,
medan timmarna går, till kvällsuppropet.
God eftermiddag.
Tack.
-Raphael Rowe? -Ja, sir.
-Alessio. -Ja, sir.
-Frankie Firimolea. -Japp.
-Klart. Presentera honom. -Okej.
Vår broder vill presentera sig. Han är vår vän.
Jag heter Raphael Rowe.
Tack för att ni tar emot mig.
Nu ber vi Fader vår.
-Alla? -Ja, alla.
-Även om man inte är religiös? -Om du vill.
Runt 90 procent av Salomonöarna är kristet
och tron verkar vara stark även här i fängelset.
…skulder, såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Alla fångar verkar verkligen tro.
Vi har tre ledare. En avdelningschef, en direktör och en andlig ledare.
Okej.
Det var han som inledde bönen.
Det där är vår andlige ledare, om du vill hälsa på honom.
Hej. Trevligt att träffas. Är du andlig ledare här?
Vad har du för ansvarsområden som andlig ledare?
Jag gör mitt bästa för att killarna ska komma närmare Gud
och fortsätta reflektera över Skriften, Bibeln.
Dela Ordet med dem.
Varför har du tagit på dig det ansvaret?
För att jag växte upp i en kristen familj.
Vad gjorde du för att hamna i fängelse?
-Jag åkte dit för våldtäkt. -Våldtäkt.
-Hur långt straff fick du för det? -Tre år.
Är du ångerfull?
-Ångrar du ditt brott? -Ja.
Jag menade inte att göra det.
Det var ett misstag.
-Jag var påverkad av alkohol. -Okej.
-Var det första gången du gjorde nåt sånt? -Ja. Och så hamnade jag här.
Jag vill vara en ny människa när jag kommer ut.
Alla har välkomnat mig med öppna armar, men det är ändå en skrämmande plats.
Första intrycket: Jävligt dåliga förhållanden.
Det är mörkt och smutsigt. Det luktar.
Den andlige ledaren som guidar killarna är en våldtäktsman.
Han talade öppet om att han våldtog under påverkan av alkohol.
Det blir en tuff vecka. Helt klart.
DAG 2
Det är första morgonen i Rove.
-Kan du hjälpa mig? -Okej.
Kollar jag bara banan?
Det är kul att se att några aktiviteter pågår.
Den var ute.
En volleybollmatch på avdelningen.
-11-5. -11-5.
Killarna kan få utlopp för en del av all uppdämd energi
efter alla timmar instängda på avdelningen.
Det funkar.
Efter matchen erbjuder sig en av de vakter som jobbat längst här, Peter,
att visa mig runt i resten av fängelset.
Förr har man haft program på Rove
där intagna har fått lära sig snickra, baka och sy.
Vad är det här?
Det här är bageriet. Den andra byggnaden är klassrummet och skrädderirummet.
Bageriet har kollapsat.
Skräddarna tvingades stänga under covid och har inte öppnat på nytt.
Andra program för de intagna har också lagts ner.
Jobbar ni mycket med återanpassning?
Inte så mycket, men vi försöker. Vi gör vårt bästa.
Vad är det här för avdelning?
På den här avdelningen hanteras intagna som beter sig illa.
-En isoleringsavdelning. -Ja.
-De som är otillräkneliga sitter här. -Otillräkneliga.
Utan pengar till hälsovård
hålls psykiskt sjuka intagna tillsammans med fångar som är här som straff.
Det här är isoleringsavdelningen.
Fångarna bara
sitter här.
Det känns som ett väldigt smutsigt och deprimerande ställe.
Vad jag kan bedöma nu finns väldigt få resurser och personal
för att hjälpa till och ta hand om fångarna.
De har hängt upp sin tvätt.
De har sina mattor och filtar.
Inga madrasser.
Det känns som att väldigt lite luft cirkulerar i den här buren.
En betongbur, det är allt det är.
Jag har hört att de försöker förbättra behandlingsprogrammen,
men det finns inga tecken på behandling på isoleringsavdelningen.
Jag har sett många fängelser.
Den här sortens straff är bestraffning. Det här är tufft.
Salomonöarna ligger i världstoppen vad gäller sexuellt våld.
Till skillnad från många andra länder segregeras inte sexualförbrytare
från resten av de intagna här.
Jag har inte frågat min cellkamrat Frankie vad han sitter inne för än.
Det är inte första gången du döms. Du har begått andra brott.
Sist dömdes jag till fyra år för väpnat rån.
Hur många gånger har du suttit inne?
Jag vet faktiskt inte.
Minns du inte hur många gånger du har varit här?
Hur gammal var du första gången du satt inne?
-Sexton. -Sexton år.
-Hur gammal är du nu? -Trettiosex.
Så du har åkt in och ut ur fängelse i 20 år.
Frankie har nyligen släppts från isoleringsavdelningen.
Han tillbringade större delen av två år där.
-Det måste ha varit svårt. -Ja.
Du har sett att det inte är bra för människor att sitta där.
Det är för mörkt och för varmt.
-Blev du nästan galen? -Ja.
Jag hade aldrig upplevt såna känslor förut.
Jag har en fru och två söner.
Hur gamla är de?
En är sju och den andre är tre år.
Så treåringen föddes precis innan du fängslades.
Kommer de och hälsar på dig?
Han har inte träffat mig än.
-Han har inte sett dig på 2,5 år? -Precis.
När jag satt häktad kom ingen och hälsade på. Ingen i min familj.
Frankie skickades till isoleringen för att han lyckades fly från Rove.
-Hur många var involverade? -Vi var många.
-Vi använde de här, reglarna. -Ni lossade dem.
Vi lossade dem från låset.
Sen använde vi den här
för att få upp plåten.
Ni klättrade upp, hade sönder plåten och klättrade ut?
Vi hoppade över taggtråden.
Och tog er ut.
-Sen sprang vi. -Ni sprang.
Efter två månader greps jag
och de satte mig i isoleringen direkt.
Säkerheten har ökats sedan rymningen,
och efter den långa tiden i isolering kommer Frankie inte att försöka igen.
Medan vi har pratat har de andra intagna samlats för kvällsandakt.
Jag undrar hur mycket det betyder för dem.
Dags att be. God kväll, allihop.
-God kväll. -Gud är god.
-Ja, han är god. -Ja, han är god.
Gud är god.
Att fångarnas religiösa passion är genuin är uppenbart.
Men jag undrar om den leder till äkta förändring.
Jag såg att alla var väldigt hängivna Gud.
Hängivna Jesus Kristus.
Alla blev rörda, känslomässigt.
Men alla sitter i fängelse. Alla har begått brott.
Alla har gjort sånt som goda människor och kristna inte ska göra.
Exakt! När man möter den tuffa verkligheten här inne
inser man att det man har gjort är fel.
Om man verkligen vill göra det här
måste man göra det i sanning och ärlighet.
Jag är lite skeptisk, men jag vill se hur styrkan i deras tro
hjälper fångarna att bli nya människor.
DAG 3
I dag får jag prova på ett av de få fängelsejobb som Rove kan erbjuda.
Jag ska leta reda på en kille som heter Mustin
som jag ska hjälpa i köket i dag.
Mustin?
Hallå?
-Hej. -Mustin?
-Jag ska hjälpa dig och ditt team. -Bra.
Arbete i köket är en belöning för gott uppförande.
Det här ska bli middag.
-Ska jag göra det? -Ja.
Var det här nåt du gjorde på utsidan?
Nej. Vi lagar inte mat på utsidan.
Det är våra fruar som lagar mat.
Era fruar? Lagar inte män mat?
-Nej. -Varför inte?
Det är vår kultur. Kvinnor sköter hushållssysslor.
-Än i dag? -Ja.
Hur har livet i fängelse varit för dig?
Det är tufft. Man är ingen.
Hur länge har du suttit i fängelse totalt?
Fjorton år och nio månader.
-Det måste vara för mord. -Ja.
Hjälp mig att lyfta grytan.
Var försiktig.
-Den är tung. -Ja. Du är starkare än jag.
-Beredd? -Ja.
-Genom dörren. -Den är väldigt tung.
Lyfter du med en hand för att verka stark?
Ja.
-På den här? -Ja.
-Så där. -Jag måste vila.
Jag portionerar ut, så stänger du locken.
Här.
Hur många? Ska jag bara stapla dem här borta?
Ja, gör det.
Nej, jag gör det.
Vem dödade du?
Min egen son.
Hur gammal var han?
Tio eller elva år.
Stapla samma storlek, fem i varje stapel.
Så att de inte tar för mycket plats.
Mustin…
Ja?
Varför dödade du din tioårige son?
Jag…
…menade inte att döda honom. Jag skulle disciplinera honom,
som en pappa gör med sin son.
Du disciplinerade din son, men dödade honom.
Och…
…utan att jag menade det, dog han.
Vad hade han gjort?
Han stal grannens vattenmelon.
Det gjorde mig arg, och jag kan inte kontrollera min ilska.
Din son stal grannens vattenmelon och som straff dödade du honom.
Jag slog honom, och det var nog därför han dog.
Använde du handen eller…
-En pinne. -En pinne.
Du måste ha vetat,
eller sett, att du gick för långt.
Det är svårt att beskriva.
Så fruktansvärt.
Jag ångrar mig.
Jag har börjat lära mig nya saker i fängelset.
Mustin verkar ha förändrats i grunden,
och jag tror att det är hans tro, inget behandlingsprogram,
som har hjälpt honom med det.
När jag tog emot Kristus som min Herre och Frälsare
läste jag ett Bibelställe. I 1 Joh. 1:9 står det:
"Om vi bekänner våra synder är han trofast och rättfärdig,
så att han förlåter oss synderna och renar oss från all orättfärdighet."
Det är ett uppmuntrande budskap som ger mig hopp.
Det har ändrat mitt sätt att tänka.
Vad kommer du att göra när du kommer ut?
Jag vill hjälpa mitt närsamhälle.
Tror du att de välkomnar dig tillbaka efter det du gjorde? Det gör de.
De är redo att välkomna mig tillbaka.
Både i vår kultur och i den kristna läran
har vi olika sätt att lösa problem
och acceptera varandra. Förlåta och älska varandra.
Då kan vi börja leva ett nytt liv
med våra familjer och inom vår gruppgemenskap.
Hur han än har uppnått det verkar Mustin ha accepterat sitt brott,
och när tiden är inne är han redo att återvända hem.
-Du lämnar över det här till nästa person. -Ja, och han delar ut på avdelningen.
Sen får jag jobba med en annan fånge.
Christopher.
Hej. Vart ska det här?
Följ skyltarna.
Andra delen av dagens jobb är att dela ut maten i matlådorna.
Jag vet inte vad det smakar, för jag har inte hunnit prova,
men matlådorna är varma. - Hej.
Så där.
-Ris, nudlar och kål? -Ja.
-Med lite… Det luktar fisk. -Ja.
Fjorton.
Femton.
-Gör du samma jobb varje dag? -Ja.
-Varje dag? -Ja, varje dag.
-Sista två. -Bra.
Tack.
Vad gör vi nu?
Fängelset är ett litet samhälle.
Om man har fiender är det svårt att undvika dem.
Christopher verkar spänd.
Du ser lite nervös ut. Är allt bra?
Det är väldigt svårt för mig.
På vilket sätt?
Det finns de som bara vill slåss.
Varför sitter du i fängelse? Vad gjorde du som folk inte gillar för att hamna här?
Mord.
Det var så jag hamnade här.
Släktingar till den jag dödade sitter också här.
Berätta. Vad hände?
Fem män från en by våldtog min dotter.
-Våldtog din dotter? -Ja.
-Hur gammal var hon? -Femton år.
Hon var min förstfödda dotter och jag älskade henne.
Christopher hämnades på en oskyldig skolflicka, också 15 år,
som kom från samma by som våldtäktsmännen.
Jag var förblindad av raseri.
Det var därför jag dödade. Jag skar upp hennes ben,
la ett rep runt halsen på henne och hängde henne i ett träd.
Personen du dödade var släkt med några män som sitter här.
Ja.
Är de rädda för dig eller är du rädd för dem?
-Jag är rädd för dem. -Han är rädd för dem.
De har lovat att döda mig.
Om ingen är i närheten när de kommer, dödar de mig.
Den här tragiska berättelsen kanske inte är över än.
DAG 4
Att kvinnor begår våldsbrott är extremt ovanligt i Salomonöarna.
I hela landet sitter bara sex kvinnor bakom galler.
Alla hålls på en separat avdelning här på Rove.
Jag vill veta hur deras levnadförhållanden ser ut.
Jag hälsas välkommen av Elizabeth.
-God morgon. -God morgon.
-Kan du visa mig runt? -Javisst.
Här är cellerna.
-Det är här ni sover. -Jag sover där.
Ni får lite avskildhet. Det får inte männen.
-Inte? -Nej.
Och det luktar gott här. Det känns rent.
Det här är cell två.
-Okej. Och det här är nummer tre. -Och nummer tre.
-Bor bara en person här? -Ja.
Hon hade ett psykiskt…
-Jag förstår. -Så hon bor ensam.
-Hon har psykiska problem. -Ja.
-Hon mördade sin mormor. -Dödade hon sin egen mormor?
Ja. Skar upp henne i tre delar.
-Skar hon upp henne i tre delar? -Ja. Armarna, här och benen.
Och ni måste bo med henne? Hon kan ge sig på nån av er nästa gång.
-Det är otäckt. -Ja.
-Är du rädd? -Ja.
Avdelningen är enkel, men mycket renare än den avdelning där jag är.
Här är det svalare.
Kvinnorna verkar ha mer att göra också.
Oj, jättefint.
Vad används de till?
-Det är en dörrmatta. -Den är jättefin.
Elizabeth hävdar att hon är här
för att en våldsam man tvingade henne att begå brott,
men jag kan inte verifiera det hon berättar.
Hur hamnade du i fängelse?
Jag höll på med ekonomi.
-Ekonomi? -Ja.
-Bedrägeri? -Just det.
Varför gjorde du det?
Min pojkvän
bad mig jämt om pengar, men jag hade inga att ge honom.
Om jag inte gav honom pengar slog han mig.
-Hade han slagit dig för pengar förr? -Ja.
Ser du de här ärren?
-Gjorde han det? -Ja.
Han kastade stenar på mig.
Dysfunktionella relationer mellan män och kvinnor här i Salomonöarna
verkar vara roten till många intagnas brott.
Jag vet att en stor andel av männen sitter inne för sexualbrott.
Varför är det ett problem i det här landet?
Vi är oviktiga.
Så de kan göra vad som helst mot oss.
Som misshandel, sexuella övergrepp.
De vet att det är olagligt,
men de gör det i alla fall.
Varför är det en del av kulturen,
att män tror att de kan komma undan med att behandla kvinnor så?
I många fall handlar det nog om brist på utbildning.
Oftast sker det när de är fulla.
Vad kan kvinnor göra för att skydda sig?
Det enda vi kan göra är att respektera männen.
Men männen måste respektera oss också.
Innan jag går avslutar kvinnorna vårt möte med en bön.
Tack för att jag är frälst, i Jesu namn jag ber. Amen.
Hjälp mig
Ja, jag ropar till dig
Jesus, jag förtröstar
Ja, jag förtröstar
Du är solen jag ser
Tro är det enda fångarna här,
både män och kvinnor, kan hålla fast vid.
På min avdelning sjunger Frankies vänner sina egna lovsånger
om att finna en framtid full av hopp utanför fängelset.
Det är vårt pidginspråk. En sorts bruten engelska.
De sjunger en kristen sång.
Okej.
Den handlar om andlig frihet.
"Jag är fri, tack vare din kärlek." Det är det de…
-Fria i sina sinnen? -Ja.
DAG 5
Fängelset har inte råd med behandlingsprogram för alla intagna,
men man har bjudit in kyrkan att driva en tolvveckorskurs
som alla sexualförbrytare måste gå.
Jag har hört att John, som egentligen heter något annat, ska gå kursen.
Han har dömts för grova sexualbrott med flera offer.
Jag vill veta om han gör några framsteg.
Här bor jag.
-Du kan sätta dig där. -Visst.
Han vill nog stänga.
Jag känner mig lite osäker när folk stirrar.
De kanske har något planerat.
Något negativt. Hemliga fällor. De vill döda mig eller göra nåt mot mig.
Vad var det du åtalades och fälldes för?
Fyra åtalspunkter. Våldtäktsförsök.
Hur känner du inför det nu? Det du gjorde.
Jag hoppas att de kan förlåta mig.
Jag har erkänt och tar ansvar för det.
Många människor, och framför allt offren,
har påverkats av det du har gjort.
Det du gjorde var förkastligt.
Jag har inget att säga om det.
Det är sant.
John verkar genuint ångerfull,
men hans ton förändras när vi diskuterar det straff han fick för sina brott.
Hur långt fängelsestraff dömdes du till?
Sex års fängelse. Det förvånade mig att det ska vara så här.
Tycker du att straffet är för långt?
Jämfört med andra
som har haft penetrerande samlag med sina döttrar.
De har fått fem års fängelse.
John bjuder med mig till ett möte
med den pastor som jobbar med sexualförbrytare i fängelset.
Vi kallar det ett trosbaserat sexualbrottsprogram.
God morgon.
-Det här är pastor Titus Rory. -God morgon.
God morgon. Det här är Raphael. Han gör oss sällskap i dag.
Berätta med egna ord vad du har lärt er av våra möten.
De hjälper mig till ett nytt sätt att tänka, en ny mentalitet.
Kvinnorna, vi ska behandla dem som jämlikar och respektera dem.
Du lär dig relatera till kvinnor. De är inte bara objekt som du kan använda.
De är skapade till Guds avbild.
Män och kvinnor är jämställda i värdighet och i värde.
Jag har ett problem.
I min ande.
När jag kommer härifrån
ska jag försöka… Nej, inte försöka. Jag måste.
-Med Guds hjälp. -Ja.
Med Guds hjälp måste jag kunna skilja på…
-…rätt och fel. -Ja.
-Tack. -Tack.
Tack. Fint att se er igen.
Pastor Titus har arbetat med sexualförbrytare på Rove i åtta år.
Är det en utmaning för dig
att behöva ha att göra med så många fångar som har begått såna brott?
Det är en stor utmaning.
Det är viktigt att de tar ansvar
för de brott de har begått.
Då är chansen stor att de inte gör om dem.
Du fokuserar på dem som åkt fast och är i fängelse,
men ser du att det är ett större problem?
Ja, absolut. De som inte jobbar ställer till det för sig.
Satan har lättast att komma åt dem som inte har nåt att göra.
Man kan säga: "Ja, jag vill förvandlas",
men den stora utmaningen börjar när de friges.
Jag satt med under mötet med pastor Titus.
Ett tema bland de intagna här verkar vara
att de genom sin nyfunna hängivenhet till religionen säger:
"Jag ska inte göra om det." Det duger inte för mig.
De begär och lockelser som fick dem att göra det de gjorde,
att våldta kvinnor,
och barn,
kommer inte att minska, tror jag, bara för att de tar till sig Gud.
Men de har i alla fall någon…
De har någon här i fängelset
som försöker komma de här killarna inpå livet
och tala om att det de gjorde var fel,
och när de kommer ut ska de inte göra om det.
Om de genuint köper det, får tiden utvisa.
DAG 6
I dag ska jag lämna fängelset
med två intagna som är bland några lyckliga få
som ska sitta av resten av sina straff på Teteres lantbruksfängelse.
Där kan fångarna lära sig yrkesfärdigheter.
-Hur länge satt du i det fängelset? -Fem år.
Det är väldigt skakigt.
Hur känns det nu, att sitta i den här skåpbilen?
-Jag är jätteglad. -Du är glad.
Jag är så glad att få slippa den där straffkolonin.
Vad har ni begått för brott?
Våldtäkt.
-Du åtalades för våldtäkt? -Ja.
-Och du? -Incest.
Incest.
-Ett fall av incest? -Två.
Om och om igen…
När jag frågar vad de sitter inne för vet jag nästan vad svaret kommer att bli.
Det är sexualbrott mot kvinnor och flickor.
Jag blir fortfarande chockad.
När jag ser det här fängelset känns det som en annan värld.
Det är väldigt annorlunda mot Rove.
Det känns friare.
De intagna här har mer frihet att röra sig.
Många av dem får fler möjligheter, för de är betrodda.
Just nu finns bara 36 intagna här.
Alla har förtjänat sin plats tack vare gott uppförande.
Det här är nog den person jag ska träffa.
-Joseph? Jag heter Raphael. -Hej, Raphael.
Joseph ägnar sin tid åt att ta hand om boskapen.
-Jobbar vi där borta i dag? -Ja.
Mitt jobb är att ta hand om grisarna.
Utfodra dem.
Du får mocka.
Det stinker.
Kom hit.
-Var städar vi nu? -Där och där.
Såja. Iväg med er.
Bra. Gå.
Det här är riktigt skitgöra.
Vilken liten sötnos.
-Ja. -Den där är ännu mindre.
-En liten bebis. -Ja, en liten bebis. Den är två veckor nu.
Två veckor?
Varsågod.
-Får du betalt för det här? -Tre dollar om dagen.
-Salomondollar. -Ja.
Det motsvarar 35 amerikanska cent om dagen.
-Den här har redan bajsat igen. -I väg!
-Du kan blanda. -Låter de så där för att det luktar mat?
-Ja. -De vet att de ska få mat.
Cementen är ren, så vi lägger…
-Räcker det? -Ja.
Varför gör jag det tunga arbetet?
Vilar du i dag? Du får mig att göra det tunga arbetet.
-Jag vill ha en dollar av dina tre. -Visst!
Joseph har suttit i fängelse i 15 år.
Han sitter inne på livstid för att ha mördat sin fru.
Vi somnade en kväll och så drömde jag.
Vad drömde du?
Jag drömde om min pappa och två andra män.
Jag trodde att de personerna
ville förgifta mig.
Så jag blev arg,
tog en kniv och högg henne.
Jag tror att jag högg henne 20 gånger, så här.
Tror du att din tid i fängelse
har förändrat dig på något sätt? Tänker du annorlunda?
Absolut. Jag har lärt mig att stilla mitt temperament
och min ilska.
Gud vill att vi ska älska varandra.
Vad har du för förhoppningar för egen del? För din framtid.
Jag vill föda upp grisar och fjäderfän.
Och jag vill odla grönsaker.
Joseph kan släppas om några månader.
Jag hoppas att han kan skapa sig ett nytt liv som bonde.
Teteres lantbruksfängelse ger honom i alla fall en chans.
Jämfört med Rove finns det möjligheter här.
De som är här lär sig ett yrke, så att de kan söka jobb på utsidan.
Det här stället erbjuder definitivt fångarna mer än vad Rove gör.
När jag återvänder känns min avdelning på Rove dystrare än någonsin.
DAG 7
Ett.
-Räkna. Ett. -Ett. Två.
Det är min sista dag på Rove Central korrektionsanstalt.
Går det bra?
-Jadå. -Nu räcker det.
Jag ville bara säga hej då. Jag ska släppas.
-Min tid här är över. -Okej.
Din tid har kommit.
Enorm glädje!
Lycka till med vad som än händer nu.
Jag hoppas att ni inte återvänder.
-Ja. -Tack så mycket.
Innan jag går vill jag prata med fängelsedirektören, intendent Needy.
Allt bra?
Hon är första kvinnan på posten
och har bara haft två månader på sig att lämna avtryck.
Det första som slog mig när jag kom hit var förhållandena i fängelset.
Avloppslukt, sopor som bara ligger. Råttor, kackerlackor och insekter.
Det beror även på regeringen som måste ge pengar.
Jag förstår att en ren miljö för både personal och intagna
är en viktig aspekt att betänka.
Vi har tagit upp problemet
med ledningen
och de har tagit till sig alla problem.
Det gläder mig att höra att du har goda avsikter
och känns vid det jag har sett.
Jag träffade pastor Titus
och pratade med honom om hans trosbaserade program.
Vad anser du om utmaningarna med att hantera olika sexualbrottslingar?
Jag tror att de program vi har är till stor hjälp.
Men i långa loppet skulle vi behöva ha
någon form av psykologisk terapi
för att verkligen behandla beteendet.
Det är en långsiktig dröm,
men så länge jag jobbar för kriminalvården
är det vad jag vill arbeta för att uppnå.
Inspektör Needy och hennes team har ambitiösa planer.
Men innan de får ordentliga resurser för att återanpassa fångar,
måste de förlita sig på att kyrkan och männens tro kan göra skillnad.
Det finns positiva initiativ både här på Rove och på Tetere.
Att låsa in männen hindrar dem att begå brott, men resurserna är knappa.
Innan stora sociala förändringar sker, långt utanför fängelset,
är det fortsatt en enorm utmaning att återanpassa många av männen här.
Undertexter: Rosanna Lithgow