Центральний виправний центр Рове, Соломонові Острови.
Дім найнебезпечніших сексуальних злочинців країни.
Якби ж вони мене пробачили.
І вбивць.
Чому ти вбив десятирічного сина?
Не міг контролювати гнів.
Двадцять разів ось так її різав.
В'язниця дуже потерпає від нестачі фінансів.
Умови просто жахливі.
Тут темно. Брудно.
Це місце погане для людини.
Бетонна клітка. Ось що це таке.
Вони покладаються на церкву у реформуванні цих запеклих злочинців.
Я маю розуміти, що правильно, а що ні.
Дякую, що я спасенна тобою, Господи.
Я проведу тиждень зачиненим у Рове,
щоб дізнатися, чи вирішує релігія ці питання.
Але я вже не вперше за ґратами.
Мене звати Рафаель Роу.
Я був засуджений у Британії за вбивство, якого не коїв.
І мене прирекли до довічного без УДЗ.
Я витратив довгі 12 років, щоб очистити своє ім'я.
Зараз я мандрую світом,
щоб з'ясувати яким насправді є життя
у найсуворіших в'язницях світу.
НАЙСУВОРІШІ ТЮРМИ СВІТУ
Соломонові Острови у віддаленому Тихому океані.
Тут мешкає понад 700 000 людей,
які в середньому проживають лише на шість доларів на день.
Єдина в країні в'язниця суворого режиму
має амбітні цілі
реформувати серйозних злочинців
з маленьким бюджетом.
Я зараз у фургоні, їду до виправного центру Рове.
У в'язниці утримують найбільш жорстоких злочинців країни.
Є вбивці, грабіжники, крадії.
Мені сказали, що велика частка в'язнів,
сидить за насильницькі сексуальні злочини
проти жінок і дівчат,
як на мене, з цим дуже важко мати справу.
Тюрма намагається реабілітувати злочинців, так мені сказали,
але вони володіють обмеженими фінансовими ресурсами для цього.
Просто дивлячись назовні,
я бачу неймовірну бідність.
Якщо вони не можуть інвестувати у громади,
якою буде в'язниця?
ДЕНЬ 1
Іду в лігвище звіра.
Мене обшукали, щойно я приїхав у в'язницю.
Ширше ноги.
Перевіряю, чи немає контрабанди, гострих предметів чи ще чогось.
Маленьких гострих предметів, як ножі.
Ви знаходили ножі?
-Леза. Так. -Леза?
Перш ніж мене відведуть у крило, мені видають предмети першої необхідності.
Зніміть наручники.
Яке полегшення, бо це дуже боляче.
Це мій килимок, так?
Так. Це твій килимок.
-А це? -Твоя ковдра.
-Це моя ковдра. -Твоя ковдра.
-Це рушник. -Рушник.
-І моя подушка. -Так.
У 2008 році Рове був перейменований,
як виправний центр, замість в'язниці.
З новою філософією реформувати, а не карати.
Але очевидно, що грошей не вистачає,
і мені цікаво, скільки реабілітації
насправді відбувається.
Я вже прямую до… Гадаю, це крило називається «Ехо».
Зараз я чую запах чогось жахливого.
Це солодкавість спекотного сонця, змішаного з запахом сечі.
Зовнішній вигляд цього місця
дуже недоглянутий.
Охоронець хоче швидко мене перевести.
Ось це темне місце.
Я буду в камері з трьома іншими в'язнями.
Це крило А.
-Це крило А? -Так.
Привіт.
-Як справи? -Добре.
-Я Рафаель. -Привіт. Я Френк.
-Френк? Френк. -Так.
Приємно. Куди це покласти?
Можеш розміститися тут.
-Тут згори? -Так.
Це твоє місце.
А де твоє місце?
Ось тут.
-Там унизу? -Так.
Це місце належить містеру Алессіо.
Алессіо. Гаразд.
А це місце належить містеру Джуніору.
Окей.
То це камера для чотирьох чоловіків, включно зі мною, а це ліжка?
Ось це і ті згори?
Ага.
Ого.
Тобі потрібен був час, щоб звикнути тут спати?
Так. Спершу нам було важко.
А тепер?
Треба тренуватися, щоб прийняти це.
Може, ти звикнеш до цього матраца.
-Хто малював на стіні? -Так.
Містер Алессіо це зробив.
А як щодо тренувань?
Ти з виду міцний хлопець. Тут є спортзал?
Ні.
-Немає ніяких гантелей? -Нічого.
-У в'язниці нічого подібного? -Ні.
А це ваша ванна?
Так. Це ванна.
Добре.
Ось, ти змиваєш.
Ясно.
А тут є душ, де…
Помитися можна в душовій. Надворі.
Покажеш мені? Окей.
Зніми це.
-Це домашній душ. -Так, домашній душ.
Зрозуміло.
Остання зупинка в моїй екскурсії крилом — невеликий простір надворі.
Гарно. Приємний краєвид.
Принаймні це свобода, так?
О, так.
Ось і все.
Оце і все. Це ваше життя.
-Камера, коридор… -Так. Коридор і це.
Ув'язнені у моєму крилі, здається, просто вбивають час,
поки йдуть години до вечірньої переклички.
Так. Доброго дня.
Дякую.
-Рафаель Роу? -Так, сер.
-Алессіо. -Так, сер.
-Франк Фірімола. -Так.
-Ось і все. Представся. -Добре.
Цей брат представиться. Він наш друг.
Мене звати Рафаель Роу.
Дякую, що прийняли.
Ми просто помолимося, добре?
-Усі? -Так. Усі.
Навіть якщо ти не релігійний?
Ні. Якщо хочеш.
Близько 90% на Соломонових островів — християни,
і схоже, релігія у в'язниці теж досить сильна.
…прости нам провини наші, як і ми прощаємо винуватцям нашим.
Усі ці в'язні схожі на вірян.
У нас троє лідерів:
представник крила, шеф і один духовний лідер.
Добре.
Це вони почали молитву.
Ось духовний лідер, якщо хочеш з ним познайомитися.
Добре. Вітаю, сер.
Приємно познайомитися, ви тут духовний лідер.
Які ваші обов'язки як духовного лідера?
Я намагаюся повернути хлопців,
наблизитися до Бога
і продовжувати роздуми над Письмом, Біблією.
Розділити з ними.
І чому ви берете на себе цю відповідальність?
Бо я вихований у християнській сім'ї.
За що вас посадили в тюрму?
Мене спіймали на одному зґвалтуванні.
-Одне зґвалтування. -Так.
І який у вас термін?
Три роки.
І ви каєтеся?
-Ви шкодуєте про скоєне? Так? -Так.
Я не хотів вчиняти цей злочин.
Це велика помилка.
-Під впливом алкоголю. -Ти був п'яним?
-Ти вперше це робив? -Так, це було вперше.
І ось я тут.
Я намагаюся стати новою людиною, коли вийду звідси.
Усі зустріли мене з розпростертими обіймами,
але це все ще похмуре місце.
Моє перше враження: умови просто жахливі.
Тут темно. Брудно. Тхне.
Духовний лідер, який направляє цих хлопців — ґвалтівник.
Він відкрито говорив про зґвалтування жінки під впливом алкоголю.
Це буде важкий тиждень.
Безсумнівно.
ДЕНЬ 2
Це мій перший ранок у Рове.
-Можеш мені допомогти? -Добре.
Я просто стежу за грою?
Приємно бачити тут хоч якусь активність сьогодні.
Це явно аут.
Крило грає у волейбол.
Одинадцять, п'ять.
Це шанс для цих хлопців вивільнити частину накопиченої енергії,
за всі ці години проведені у крилі.
З ним усе добре.
Після гри один з постійних охоронців, Пітер,
пропонує показати мені решту в'язниці.
У минулому в Рове існували програми для в'язнів,
де їх вчили столярної справи, випічці та шиттю.
А що ось це таке?
-Перше — це пекарня. -Ага.
Далі класна кімната і швацька майстерня.
Пекарня вийшла з ладу.
Кравці зачинялися під час коронавірусу
і досі не відкрилися.
Інші програми для в'язнів також призупинили.
Тут багато реабілітації?
Насправді небагато, але ми стараємося.
Стараємося, як можемо.
Що це за блок?
Це блок
управління в'язнів з поганою поведінкою і…
-Як відділення ізоляції? -Так.
-Там тримають психічнохворих. -Психічнохворих.
Без грошей на належне медичне обслуговування,
психічнохворих в'язнів тримають разом
з покараними в'язнями.
Я прийшов в місце, яке називають ізоляційним блоком.
В'язні просто
тиняються.
Це дуже брудне,
депресивне місце.
Наскільки я зараз бачу,
тут дуже мало можливостей чи персоналу,
щоб допомагати або доглядати цих в'язнів.
У них висить прання.
У них є килимки та ковдри.
Без матраців.
Але таке відчуття, що в цій клітці
дуже мало повітря.
Бетонна клітка. Ось що це таке.
Я чув, що в цій в'язниці намагаються вдосконалити програми реабілітації
але немає жодних ознак реабілітації в ізоляційному блоці.
І я бачив багато подібних місць,
але таке покарання — це покарання. Це тяжко.
На Соломонах одні з найвищих показників
сексуального насильства у світі,
але на відміну від багатьох країн
сексуальних злочинців тут не тримають окремо від решти в'язнів.
Я досі не спитав свого сусіда Френкі, за що він сидить.
Тебе вже не вперше засуджують за злочин.
Ти скоїв інші злочини.
Минулого разу мене засудили на чотири роки
за збройне пограбування.
Скільки разів ти був за ґратами?
Я не пам'ятаю.
Ти не пам'ятаєш, скільки разів ти тут був?
У скільки років тебе вперше посадили?
Мені було шістнадцять.
-Шістнадцять. -Так.
А зараз тобі 30 скільки?
Тридцять шість.
Отже, ти потрапляєш у тюрму протягом 20 років.
Френкі щойно випустили з ізоляційного блоку.
Він провів там більшу частину двох років.
Мабуть, це було важко.
Важко.
Як ти можеш бачити, це місце погане для людини.
Надто темно і спекотно.
Ти ледь не здурів?
Гей.
Це почуття, якого я ніколи раніше не відчував.
У мене є дружина. Двоє синів.
Скільки твоїм синам?
Одному сім років, а іншому три роки.
Отже, трирічна дитина народилася якраз перед тим, як тебе посадили.
Він приходить до тебе з іншим?
Він досі мене не бачив.
Він не бачив тебе два з половиною роки?
Два з половиною роки.
Доки я за ґратами, ніхто мене не відвідував.
-Ні? -Моя сім'я. Ніхто.
Френкі відправили в ізоляцію,
бо йому вдалося втекти з Рове.
-Скільки брали в цьому участь? -Багато.
Ось, що ми використовували.
-Болти! -Ви зняли їх звідси.
Ми зняли їх із замка,
а потім ми використали це,
щоб розірвати сітку.
То ви залізли туди, розірвали її і пролізли?
Ми стрибали через колючий дріт.
І ви вибралися.
-А потім ми бігли і бігли. -Втікали.
Через два місяці, мене заарештували
і відправили прямісінько в ізоляційний блок.
Охорона посилилася після втечі
і після довгого терміну в ізоляторі,
Френкі не повторюватиме спробу.
Поки ми розмовляли, інші в'язні збираються
на вечірнє богослужіння.
Я хочу побачити, наскільки це важливо для них.
Молитва. Усім доброго вечора.
-Добрий вечір. -Бог добрий.
-Увесь час. -Увесь час.
Бог добрий.
Немає сумнівів у справжній релігійній пристрасті цих в'язнів.
Цікаво, чи стане це реальними змінами.
Коли я дивився, усі хлопці були дуже віддані Богу.
-Дуже віддані Ісусу Христу. -Так.
Знаєш, дуже емоційно зворушені.
Але всі вони в'язні. Усі вони вчинили злочин.
Кожен з них робив те, чого не повинен робити Бог, добрі люди, християни.
Так. Коли їх спіткали важкі часи тут,
вони зрозуміли, що насправді вчиняли неправильно.
Якщо ти відданий цьому,
тоді ти маєш робити це насправді, щиро.
Я трохи скептичний, але я хочу побачити
наскільки сила їхньої віри
допомагає в'язням реформуватися.
ДЕНЬ 3
Сьогодні я отримав одну з небагатьох тюремних робіт
доступних у Рове.
Мені сказали знайти хлопця, на ім'я Мастін,
якому я маю допомогти на кухні.
Мастін?
Привіт.
-Привіт. -Мастін? Привіт.
-Мені сказали прийти допомогти вам. -Добре.
Робота на кухні — винагорода за хорошу поведінку.
Це на вечерю.
-То я маю це робити? -Так.
Але це не те, чим ви займалися ззовні?
Ні. Ми не готували їжу ззовні.
Наші дружини готують.
Дружини готують. Чоловіки не готують?
-Ні. -Чому ні?
Це наша культура. Жінки роблять домашню роботу.
Навіть зараз?
Навіть зараз.
І яким було твоє життя у в'язниці?
Дуже важке. Ти вважаєш себе ніким.
Скільки ти був за ґратами загалом?
Десь 14 років, 9 місяців.
Це, мабуть, за вбивство.
Так.
Треба, щоб ти допоміг. Піднімемо казан.
Обережно, друже.
Він дуже важкий, так?
Так. Ти сильніший за мене.
-Готовий? Давай. -Так.
Так. Казан туди.
Важкий.
Ти тримаєш однією рукою, щоб показати свою силу?
Ага.
-Нагору? -Так.
-Так, хлопче. Добре. -Зажди.
Я накладу. Ти закриєш кришки?
Добре.
Ось.
Скільки? І куди їх покласти? Просто скласти тут?
-Склади на купу. -Добре.
Ні. Залиш це мені.
Кого ти вбив?
Мого рідного сина.
Скільки йому було?
Десь 10 чи 11 років.
Треба скласти однаковий розмір по п'ять.
Щоб не займати багато місця.
Мастіне.
Так?
Чому ти вбив свого десятирічного сина?
Насправді я не…
Я не збирався його вбивати, думав, то виховання сина батьком.
Ти виховував свого сина, але вбив його?
І
випадково
він помер.
Що він наробив?
Він вкрав у сусіда кавун.
Тому мене це розлютило
і я не міг контролювати свій гнів.
Твій син вкрав у сусіда кавун і як покарання ти його вбив?
Я бив його і він помер.
Ти бив його рукою чи…
-Палицею. -Так.
Ти, мабуть, розумів…
Чи бачив, Мастіне, що ти зайшов задалеко.
Це важко описати.
Так жахливо
і я шкодую.
Я починаю вчитися новому у в'язниці.
Схоже, Мастін дійсно сильно змінився
і, схоже, це його віра, а не реабілітація у в'язниці,
допомогли йому в цьому.
Коли я прийняв Христа як Господа і Спасителя,
я прийшов до Письма,
від Іоанна, глава 1, вірш 9 каже:
«Коли ми гріхи свої визнаємо, то він
Вірний і Праведний, щоб гріхи нам простити
та очистити нас від неправди всілякої».
Це підбадьорливе послання, яке дає мені надію.
Це змінило моє мислення.
Що робитимеш, коли тебе випустять?
Я хочу допомогти своїй громаді. Так.
Думаєш, твоя громада
прийме тебе після скоєного?
-Так? -Так.
Вони вже готові прийняти мене.
У нашій власній культурі та християнському вченні, так?
У нас є способи вирішити будь-яку проблему.
Щоб прийняти одне одного. Пробачати і любити одне одного.
І тоді ми почнемо нове життя
з нашими сім'ями та громадою.
Як би він не досяг цього,
схоже, Мастін змирився зі своїм злочином,
і коли настане час, він буде готовий повернутися додому.
Ти передаєш це наступному…
-І він передає у блок. -Ясно.
Далі я працюю з іншим в'язнем.
Крістофером.
-Привіт. -Привіт.
Куди це везти?
Іди за знаками.
Друга частина моєї роботи сьогодні — розвозити їжу в контейнерах.
Не знаю, які вони на смак, я ще не куштував,
але ці контейнери дуже гарячі.
-Привіт. -Привіт.
Ось так.
Рис, локшина і капуста?
Так.
І трохи… Я чую запах риби.
Ага.
Чотирнадцять.
П‘ятнадцять.
Ти щодня робиш цю роботу?
-Так. -Щодня?
Так, кожен день.
Два останні.
Ага.
-Дякую, сер. -Так.
Зараз?
Ця в'язниця — невелика громада,
і якщо у вас є вороги, їх важко уникнути.
Крістофер, здається, нервує.
Якийсь ти знервований. Все добре?
Для мене це дуже важко.
Що саме?
Є деякі чоловіки, які хочуть битися.
-Так. -Чому ти у в'язниці?
Що ти зробив, що привело
до в'язниці, що не подобається людям?
Вбивство.
Тому я тут.
Дехто з родичів загиблого
також у в'язниці.
Розкажи історію. Що сталося?
П'ятеро з їхнього села
зґвалтували мою доньку.
Твою доньку?
Так.
Скільки їй тоді було?
П'ятнадцять років.
Вона була моєю першою донькою і я її дуже любив.
Крістофер відомстив на невинній школярці,
теж п'ятнадцятирічній,
яка родом з того села, що й ґвалтівники.
Мене охопила лють
Тому я вбив.
Я відрізав їй обидві ноги.
Накинув мотузку їй на шию
і підвісив до верхівки дерева.
Ти вбив родичку
якогось з цих в'язнів?
Так.
То вони тебе бояться, чи ти їх боїшся?
Я боюся їх.
Він їх боїться.
Вони обіцяли, що вб'ють мене.
Якщо поруч нікого не буде, вони мене вб'ють.
Схоже, ця трагічна історія ще не закінчена.
ДЕНЬ 4
Жорстокі злочини жінок на Соломонових Островах надзвичайно рідкісні.
У всій країні за ґратами лише шість жінок,
і всі вони утримуються в окремому блоці в Рове.
Мені цікаво дізнатися, які умови для них.
Мене вітає Елізабет.
Доброго ранку.
-Покажете мені, що тут? -Так.
У нас тут камери.
То тут ви спите?
Я сплю там.
У вас є приватність. У чоловіків немає.
-Справді? -Ні.
І тут приємно пахне. Чисто.
Це друга камера.
-Добре. А це камера номер три. -А це третя камера.
-Тут лише одна людина? -Одна людина.
Вона була психічно…
-А, зрозуміло. -Тож вона живе сама.
-У неї проблеми з психікою, так. -Так.
Бо вона вбила бабусю.
Вона вбила свою бабусю?
Порізала її на три частини.
-На три частини? -Так.
Руки. Ось тут. Ноги.
І ви маєте жити з нею,
не знаючи, коли вона на вас накинеться?
-Це страшно. -Це… Так.
-Тобі страшно? -Мені страшно.
Цей блок теж базовий,
але явно чистіший за чоловіче крило.
Тут набагато прохолодніше.
І ці жінки більш зайняті, ніж чоловіки.
Ого, неймовірно.
Для чого вони?
-Це килимок. -Дуже гарно.
Елізабет стверджує, що вона тут лише тому, що її змусив до злочину
жорстокий чоловік,
але я не можу перевірити, все що вона каже.
Як ти тут опинилася?
Я займаюся фінансами.
-Фінанси. -Так.
-Шахрайство? -Так.
Чому ти це зробила?
Мій хлопець
все просить гроші,
але в мене немає грошей, щоб дати йому.
Якщо я не дам йому грошей, він мене вдарить.
-Він бив тебе раніше за гроші? -Так.
Бачиш усі ці шрами?
-Він це зробив? -Так, він зробив.
Він кинув у мене камінь.
Неблагополучні стосунки між чоловіками і жінками
тут, на Соломонах,
схоже, є причиною багатьох злочинів в'язнів.
Я знаю, що більшість чоловіків
тут за сексуальні злочини.
Чому це проблема в цій країні?
Ми не важливі.
Тож вони можуть робити, що хочуть,
нападати на жінок, вчиняти сексуальне насильство.
Вони знають, що це протизаконно,
але продовжують це робити.
Чому це частина культури, що чоловіки
думають, що можуть вчиняти так і їм це зійде з рук?
Може, декому з них бракує освіченості.
Здебільшого, коли вони напиваються.
А жінки? Що ви можете зробити, щоб захистити себе?
Єдине, що ми можемо зробити —
це поважати чоловіків
і чоловіки теж мають нас поважати.
Перш ніж я піду,
жінки закінчать нашу зустріч молитвою.
Дякую, що я врятована в ім'я Ісуса.
І я молюся. Амінь.
Допоможи мені
Благаю тебе
Господи, я здаюся
Я здаюся
Ти — сонце, яке я бачу
Віра — це єдине, за що тутешні в'язні
як чоловіки, так і жінки, можуть триматися.
У моєму крилі,
друзі Френкі співають свої релігійні пісні
про пошук обнадійливого майбутнього поза в'язницею.
Це наша мова піджин.
-Гаразд. -Як ламана англійська.
Скажімо, як християнська пісня.
Зрозуміло.
Вони співають про духовну свободу.
Тож я вільний завдяки твоїй любові.
Це те, що вони…
-Вільні розумом? -Так.
ДЕНЬ 5
В'язниці бракує грошей
на реабілітаційні програми для всіх в'язнів,
але вони запросили церкву провести 12-тижневий курс,
який мають відвідувати всі сексуальні злочинці.
Я чув, що Джон,
не його справжнє ім'я, проходить курс.
Його засудили за тяжкі сексуальні злочини
з кількома жертвами,
тож я хочу дізнатися, який у нього прогрес.
Це моя камера.
-Прошу, сідай. -Так. Авжеж.
Він хоче зачинити двері.
Почуваюся трохи невпевнено.
-Так? -Люди витріщаються на мене.
У них можуть бути плани,
погані наміри, таємні пастки. Хочуть мене вбити.
Зроби щось зі мною.
У чому тебе звинуватили і засудили?
Чотири випадки.
Непристойний напад.
І що ти думаєш про це зараз?
Що ти зробив?
Якби ж вони мене пробачили.
Я вже визнав свою провину і несу за це відповідальність.
Багато людей, але, що важливіше, жертви
постраждали від твоїх дій.
Ти вчинив ганебно.
Мені нічого сказати з цього приводу.
Це правда.
Джон здається щиро розкаяним,
але його тон змінюється, коли ми обговорюємо вирок,
який йому дали за злочини.
На скільки тебе засудили?
Шість років ув'язнення, і на мій подив,
так не має бути.
Думаєш, термін занадто довгий?
У порівнянні з іншими,
які вчинили сексуальний злочин з проникненням зі своїми дочками.
Їх засудили на п'ять років.
Джон запрошує мене на зустріч з пастором,
який працює з сексуальними злочинцями у в'язниці.
Ми називаємо це релігійною програмою сексуальних злочинців.
Доброго ранку.
-Це пастор Тайтус Рорі. -Так. Доброго ранку.
Вітаю, пасторе. Це Рафаель. Він приєднається до нас сьогодні.
Своїми словами, чого ти навчився на сеансах?
Це допомагає надавати мені…
Нове мислення, нову ментальність.
-Жінки. -Так.
Треба ставитися рівноправно і поважати їх.
-Як ставитися до жінок. -Так.
Коли ви їх бачите, вони не об'єкт,
яким можна користуватися.
Але вони створені за подобою Божою.
Жінки й чоловіки рівні за гідністю, за цінністю.
У мене проблема.
У моєму дусі.
Коли я покину це місце,
я намагатимусь… Не намагатимусь, я мушу.
-З Божою поміччю. -Так.
З Божою поміччю я маю розуміти,
що правильно, а що ні.
Так.
-Дякую. -Дякую.
Дякую. Радий знову вас бачити.
Пастор Тайтус працює з сексуальними злочинцями в Рове
останні вісім років.
Вам складно
мати справу з такою кількістю в'язнів,
які скоїли такий злочин?
Це дуже складно. Дуже складно.
Для них важливо взяти відповідальність
за скоєні злочини.
Тоді дуже ймовірно, що вони не повторять.
Ви зосереджуєтеся на тих, кого спіймали і посадили,
але чи бачите ви більшу, ширшу проблему?
Так, безумовно.
Ті, хто не працюють, знаходять проблеми.
Сатана знаходить роботу для тих, хто її не має.
Вони можуть казати: «Так, я хочу змінитися»,
але коли вони вийдуть звідси, почнеться випробування.
Я щойно сидів на зустрічі з пастором Тайтусом.
Схоже, серед в'язнів є спосіб,
коли вони використовують свою нову відданість релігії, щоб сказати:
«Я більше так не робитиму». Для мене цього недостатньо.
Знаєте, ці спонукання, ці спокуси, що привели їх
до вчинків, які вони скоїли назовні,
зґвалтування жінок,
дітей…
Я не вірю, що це зменшиться лише тому,
щоб вони прийняли Бога.
Але все одно,
у них є хоч хтось.
Принаймні, хоч хтось у в'язниці
намагається дістатися до мислення цих хлопців,
щоб сказати, що вони вчинили неправильно.
Коли вони вийдуть, вони повинні не повторювати.
І чи погодяться вони на це щиро, покаже час.
ДЕНЬ 6
Сьогодні я виїжджаю з тюрми Рове
з двома в'язнями, щасливчиками,
яких відправили закінчувати свої терміни до в'язниці Тетере.
Тут в'язні можуть освоїти професійні навички.
На скільки тебе посадили?
П'ять років.
Дуже трясе на дорозі.
Як ти почуваєшся зараз в цьому фургоні?
-Я такий щасливий. -Ти щасливий?
Я такий радий, що покидаю місце покарання.
Який злочин ти скоїв?
Гвалтівник.
-Звинувачують у зґвалтуванні? -Так.
-А тебе? -Інцест.
Інцест?
Один інцест?
Два інцести. Два.
Знову і знову,
коли я збираюся запитати їх, за що вони сидять за ґратами,
я майже знаю, яка відповідь.
Це злочин сексуального насильства
проти жінок і дівчат.
Але я досі в шоку. Я досі шокований.
Щойно я бачу цю в'язницю,
вона відчувається, як інший світ.
Це дуже відрізняється від Рове.
Просто вільніше.
У в'язнів тут набагато більше свободи.
Багато в'язнів отримують більше можливостей,
бо їм довіряють.
Зараз тут лише 36 в'язнів.
Вони всі заслужили бути тут завдяки гарній поведінці.
Гадаю, це той хлопець, з яким я маю зустрітися.
-Ти Джозеф? Привіт, я Рафаель. -Привіт.
-Гаразд, Рафаелю. -Так.
Джозеф проводить дні, дбаючи про худобу.
-Сьогодні ми працюємо там? -Так.
Моє завдання — доглядати за свинями.
Годувати їх.
Ти тут прибереш, добре?
Як смердить.
Добре. Пішли.
-Які ми зараз робимо? -Ось там і там.
Так. Шуруй.
Добре. Іди.
Це гівняна робота, це точно.
Глянь на цих маленьких.
-Так. -А ця ще менша.
Малюк.
Малюк, так. Йому два тижні.
-Два тижні. -Так.
Так, тепер ти.
Тобі платять за цю роботу?
Три долари за день.
-Соломонові долари? -Так.
В еквіваленті це 35 американських центів на день.
Глянь. Вона вже знову наклала.
Геть.
Можеш змішати.
Вони кричать, бо відчувають запах їжі?
-Так. -Вони знають, що їх погодують.
Так.
-Цемент чистий, тож ми кладемо… -Добре.
-Досить? -Так, досить.
Чому я роблю всю важку роботу?
Ти сьогодні відпочиваєш.
-Змушуєш мене пахати, га? -О, так.
Я візьму один долар з твоїх трьох.
Ага.
Джозеф сидить у в'язниці 15 років
і каже, що відбуває довічне покарання за вбивство своєї дружини.
Тієї ночі ми спали і мені наснився сон.
Який сон?
Мені снився мій батько і ще двоє чоловіків.
Я думав, ці двоє
хотіли отруїти мене.
Тож я розлютився,
взяв ніж і зарізав її.
Здається, я 20 разів ось так її різав.
Як гадаєш, твій час за ґратами,
він якось тебе змінив? Змусив думати інакше?
О, так. Я навчився позбавлятися свого запального характеру і гніву.
Бог хоче, щоб ми любили одне одного.
На що ти сподіваєшся
в майбутньому?
Я зроблю цей будинок для свинарні і курятника.
І вирощуватиму овочі.
Джозефа можуть випустити за кілька місяців,
і сподіваюся, він зможе почати нове життя фермера.
Фермерська в'язниця Тетере явно дала йому шанс.
У порівнянні з Рове, це місце має можливості.
Хлопці розвивають навички, щоб працювати на свободі.
Тож, це місце може запропонувати в'язням більше, ніж Рове.
Повертаючись до мого крила в Рове,
воно відчувається смутним, як ніколи.
ДЕНЬ 7
Добре, один. Пішов.
Рахуй. Один.
Два.
Це мій останній день у виправному центрі Рове.
Точно все добре?
Так, все гаразд. Так, досить.
Я прийшов попрощатися, бо я виїжджаю.
-Мій час добіг кінця. -Окей.
Тепер твій час настав.
Величезна радість.
Щасти. Ось що я можу сказати. Хай щастить надалі.
Надіюся, ви не повернетеся.
-Так. -Так.
-Дуже дякую. -Дякую.
Перш ніж я піду, я хочу поговорити з директором в'язниці, командувачкою Ніді.
Все гаразд?
Перша жінка на посаді
мала лише два місяці, щоб спробувати щось змінити.
Перше, що мене вразило,
коли я потрапив до в'язниці, це її стан.
Сморід каналізації, нехтування сміттям.
Я бачив щурів, тарганів і всіляких комах.
Це залежить також від фінансування уряду.
Я розумію, що мати чисте середовище
для працівників тюрми і в'язнів,
це дуже важливий аспект.
Ми підіймали це питання до керівництва
і вони взяли до уваги всі ці питання.
Приємно чути, що у вас хороші наміри,
і що ви бачите те, що бачу я.
Я зустрівся з пастором Тайтусом
і поговорив про релігійну програму, над якою він працює.
Що ви думаєте про складнощі боротьби з сексуальними злочинцями?
Гадаю, наявні програми і робота з насильством дуже допомагають.
Але в довгостроковій перспективі, нам справді потрібні
психологічні консультації,
щоб пропрацювати внутрішню поведінку.
Це буде дуже довгострокова мрія,
але скільки я тут працюватиму,
я завжди буду прагнути досягти цього.
Командувачка Ніді та її команда має амбітні плани.
Але поки вони не отримають достатньо ресурсів для реабілітації в'язнів,
їм доведеться покладатися на церкву і віру чоловіків, щоб щось змінити.
У Рове й Тетере є позитивні ініціативи
і запроторення цих людей за ґрати не зупинить їх від злочинів,
але у них обмежені ресурси.
І поки не відбудуться широкі соціальні зміни поза в'язницею,
реформування багатьох з них буде великим випробуванням.
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко