Zatvor maksimalne sigurnosti Brandvlei u Južnoj Africi.
Ovdje se nalaze neki od najnasilnijih članova bandi.
Ubojstvo, pranje novca, otmice…
No to nisu obični članovi bandi. Većina pripada ozloglašenoj Bandi brojeva.
Teško je voljeti zatvor. Ovo nije kuća tvoje majke.
Žive prema nasilnim pravilima…
Moja Banda zahtijeva da jedan od upravitelja umre.
To stražare dovodi u opasnost…
Izboden sam.
A i prijetnja je strancima poput mene.
Stalno ubijamo ljude.
Zovem se Raphael Rowe,
provest ću jedan tjedan u ovom južnoafričkom zatvoru
pod kontrolom Bande brojeva.
Nisam prvi put iza rešetaka.
U UK-u sam za ubojstvo koje nisam počinio
dobio kaznu doživotnog zatvora bez uvjetne slobode.
Dugih 12 godina dokazivao sam nevinost.
Sada putujem svijetom da otkrijem kakav je doista život
u nekim od najstrašnijih zatvora na svijetu.
Cape Town u Južnoj Africi,
uspješan primorski grad.
Na rubu je Cape Flats, relikt iz ere aparthejda.
Takozvani "obojeni" ljudi bili su prisiljeni živjeti ovdje u siromaštvu.
Mnogi tako žive i danas.
Naselje je uništilo nasilje među bandama.
U prosjeku se svakoga dana dogodi osam ubojstava.
Postalo je toliko opasno da je vojska poslana da uspostavi red.
Pozor!
Cape Town ima jednu od najviših stopa ubojstava na svijetu,
a večeras izlazim s Odredom protiv bandi.
Pridružit ću se Odredu u napadu na oružanu bandu.
Zapovjednica Althea Jefra predvodi napad u jednu od najozloglašenijih četvrti.
Susrećete li se često s članovima bandi koji i sami nose oružje
te njima prijete vašim policajcima?
Da.
Prije tjedan i pol, na području kamo sada idemo,
ustrijelili su policajca.
To je stvarna prijetnja.
Pripremite se.
Ulazite i zatvorite vrata.
Govore ljudima da uđu.
Ovdje ima više od 100 000 članova bandi koji se bore za kontrolu nad četvrtima.
Je li to MG 13? Mongrel?
-Mongrel. -Da.
Što rade s njima?
Pojedine bande imaju određene oznake i kratice na tijelu.
Ovo je banda Mongrel.
Ima tetovažu "MG", to je njihova oznaka.
U ovim zgradama djeluje jedna banda.
A ondje druga. To je njegova domena.
Ne može dalje.
Idemo u jednu stambenu zgradu
za koju su dobili informacije da stanovnici preprodaju drogu.
Ja sam zapovjednica Jefra. Mislim da ovdje imate mnogo novca.
Koliko je tu novca?
To mi je od praška.
-Od praška? -Da.
Ja bih kupila nešto praška od vas.
Zašto ste na uvjetnoj?
Zbog ubojstva.
Možemo li ući?
Skinite majicu.
Moramo vidjeti kakve oznake imate.
Ima brojne tetovaže.
Neke su od ulične bande, ali i jedna je usamljeni broj.
26.
Tako je.
Čovjek koji živi ovdje na uvjetnoj je zbog ubojstva.
Ima tetovažu broja 26.
Pretpostavljam da je dio zatvorske Bande brojeva.
Životi su im potpuno pod kontrolom bandi kojima pripadaju.
A ako završe u zatvoru,
odanost uličnoj bandi zamijene odanošću zatvorskoj s kojom su povezani.
To su zloglasna Bande brojeva.
Mnogi uhićeni u sinoćnjoj raciji
naći će se ovdje u zatvoru maksimalne sigurnosti Brandvlei.
Znojim se u kamionetu što ću ovdje provesti tjedan dana da bih saznao
kako je biti zatvorenik u zatvoru kojim dominiraj Bande brojeva.
Kao stranac, kao novi zatvorenik
koji ne pripada nijednoj bandi koje upravljaju ovim zatvorima…
Ne znam kako će me prihvatiti.
Zanima me kako ovaj zatvor funkcionira
kad bande imaju toliko moći.
Kako održavaju kontrolu nad zatvorenicima
koji imaju svoj sustav, svoju hijerarhiju,
svoja pravila, svoj način rada?
Kako čuvari čuvaju sebe i nove zatvorenike poput mene?
-Gospodine. -Da.
Muškarci su premješteni iz zatvora diljem Western Capea
kako bi odslužili veoma duge kazne za najteže zločine.
Sama činjenica da vam lisičine stavljaju i na gležnjeve
ukazuje da imaju posla s okorjelim kriminalcima
za koje poduzimaju maksimalne sigurnosne mjere.
Kad vam oslobodim ruku, stavite je na desno koljeno.
Sad ćemo obaviti pretragu.
Morat ćete skinuti svu odjeću. Sve osim donjeg rublja.
Dok se svlačite,
provjeravamo imate li na tijelu tetovaža.
Okrenite se.
Podignite ruke.
Banda Brojeva, koju ovdje imamo,
obično tetovira pripadnike.
Tako ih identificiraju.
-Vidite da nemam tetovaže. -Da.
Dakle, nema znakova da sam član Bande brojeva.
Takve na afrikaansu zovu frans, to su osobe koje ne pripadaju bandi.
Moj vam je savjet da ne ulazite uplašeni
i da slijedite upute. Slušajte ih.
Niste član bande pa ne smijete ništa raditi
a da vam oni to nisu rekli.
Tako funkcioniraju. Imaju kodeks ponašanja.
Nad kojim vi nemate kontrolu?
Nemamo, tako je.
Dobro.
Unijeli su me u sustav i dodijelili mi jedinicu.
Šaljemo vas u jedinicu K-3.
Što mogu očekivati u K-3?
To je jedinica s najaktivnijim članovima bande.
Svi naši prijestupnici povezani sa zatvorskom bandom
smješteni su u toj jedinici.
Postajem sve nervozniji zbog dočeka.
Tko su ti članovi Bande brojeva?
Što će očekivati od mene?
Ovdje ćete boraviti.
Prije nego što mi dodijele ćeliju, moram se javiti g. Hendryju,
šefu K-3, radi orijentacije.
Raphael Rowe.
Pripadate li nekoj bandi?
Ne.
-Niste član bande? -Nikako.
Ovdje su tri glavne bande.
Bande 26, 27 i 28.
Postoje određeni…
rituali…
u južnoafričkim zatvorima.
Ne možete samo uskočiti u bilo koji krevet. Ne možete ga odabrati.
Mogu vam dati krevet i reći: "Slušajte, Raphaele, spavajte ovdje."
Ali kad okrenem leđa i zaključam vrata, maknut će vas iz kreveta.
Smjestit će vas gdje žele da spavate.
Nemate kontrolu nad njihovim načinom rada?
Trudimo se to zaustaviti, ali…
uzaludno.
G. Buetzengarke, odvedite ga u sobu deset.
Kažu da svaki zatvorenik u K-3
pripada jednoj od tri frakcije zatvorske bande.
Dijele ih na Bande 26, 27 i 28.
Kloni se zatvora. Nije lako voljeti ovo mjesto. Ovo nije kuća tvoje majke.
Tipovi su zaključani iza ovih vrata, ovih željeznih rešetaka.
Ući ću u ćeliju i po prvi put upoznati cimere.
Dijelit ću skučenu ćeliju s osam članova bandi iz Cape Flatsa,
svih su članovi Bande brojeva.
Ovdje?
Bok, ja sam Raphael.
Pokušavam se predstaviti cimerima,
ali ignoriraju me.
Nikad nisam imao ovakav doček.
Moji se cimeri pozdravljaju ručnim signalima
i održavaju sastanak na čudnom jeziku.
Nemam pojma što čine.
Zaključan sam u ćeliji, a sad imaju potpunu kontrolu.
-Govoriš li engleski? -Da.
Zašto si u zatvoru?
Ja sam Raphael.
Raphael. Zašto si u zatvoru?
-Ja sam nitko. -Nitko?
Što imaš?
Novac?
Išta? Kaput? Išta?
-Nemam ništa. -Ne…
-Sve su mi uzeli. -Sve su ti uzeli?
Ako sad nešto nađemo kad te pretražimo, sam ćeš si biti kriv.
-Hlače. Sad ćemo razgovarati. -Sve što sam rekao prenose drugoj dvojici,
Leeju i Curtisu, koji sad žele razgovarati sa mnom.
Sjedi ovdje i šuti. Odgovori samo kad te nešto pitam.
-U redu? -Dobro.
-Dakle, zoveš se Raphael? -Raphael.
Odakle si?
-Iz Engleske. -Engleske.
-Iz Londona. -Iz Londona.
Vidim da imaš lijepe Takkieje.
Jer vidim da nisi ništa donio.
Oduzeli su mi sve stvari.
Sve tvoje stvari?
Nemam ništa, samo par tenisica.
Da, ali tako si glup.
Moraš misliti na one koji će ti ih oduzeti.
-Nisam imao prilike. -Pusti sad to. Razgovarat ćemo poslije.
Vidim da imaš lijepe tenisice, sve ti je lijepo.
Koji broj nosiš?
-Broj 41. -To je tvoj broj.
-To je moj broj. -Vidiš li ih?
Tenisice su jako lijepe.
-Nove su, zar ne? -Jako su lijepe.
Ne kradu mi samo tenisice.
Žele me poniziti.
Ovo je tvoj broj.
-Smijem li ih uzeti? -Obuj i drugu.
-Ne. -Ne smijem?
-Obuj ovu? -Smetalo bi ti?
Ne pitamo te. Uzet ćemo ti tenisice.
Jer znaš što?
Ti si bijelac i imaš mnogo novca.
Dobro, kreni s tenisicama.
Nemaš pravo glasa.
Razumiješ li?
-Razumijem. -Oduzet ćemo ti život za par tenisica.
Da, razumijem.
Da. Znači, sve je u redu?
Nisam sretan, ali razumijem.
Moraš. Nije nas briga za tvoje osjećaje.
Mi smo osmice.
-Mi smo glavni. -Dobro.
Ako ti nećeš raditi probleme, neću ni ja.
-Ja ne radim probleme. -Dobro.
Moraš si napraviti krevet.
Pokazat ću ti što se događa.
Lee i Curtis članovi su Bande 28, vode ćeliju i neće mi dati mira.
Preživjet ćeš samo s novcem.
Znam bijelce. Imaju novac.
-Nisam bijelac. -Lako je.
-Nisi bijelac? -Nisam.
Moj otac je crnac. Moja mama je bijela.
Samo izgledaš bijelo, iznutra si crn.
-Tako je. -Dobro.
Dođi. Ovo je tvoj krevet.
Spavat ćeš ovdje.
Lee mi je dodijelio krevet
i upoznaje me s drugim brojevima u ćeliji.
Ovo je Troubles.
Iz Bande 26.
Dobio je sedam doživotnih zbog ubojstva. On je iz Wasbanka.
Vidiš ga?
Dečki me očito pokušavaju maltretirati,
lagao bih kad bih rekao da nisam zastrašen.
Ovaj tip…
Ovo je Klope.
Banda 27.
Zloglasan je. Ubojica iz Manenberga.
Vidiš?
Vidiš, ovaj misli da izgledamo kao on.
On je bijelac, brate.
-Jasno govore da nisam jedan od njih. -Čuješ li što ovaj tip kaže?
Samo mumljaš.
Pogledaj se sada. Hoćeš li reći upraviteljima da smo ti oduzeli tenisice?
-Naravno da ne. -Sigurno?
Neću nikome ništa reći.
Moji cimeri, koji imaju brojne osude za ubojstva,
imaju zadatak za mene.
Vidiš, danas ti je prvi dan.
Oprat ćeš nam odjeću.
Želiš da to operem?
Da, sve operi. Sve ćeš to danas oprati.
Naučit ću te ručno prati rublje.
Zadatak mi je da perem rublje.
Zastrašuju me.
Traže me da radim stvari.
Poštujem ono što me traže da radim. Zasad.
Moraš sve osušiti kad opereš.
Ako si frans, to moraš raditi.
Ako sam što?
Ako si frans. Slušaj me. Ako nemaš tetovažu s brojem 26, 27 ili 28.
-Dobro. -Shvaćaš?
Ako nemaš tetovažu, to je tvoj zadatak.
Ako imaš tetovažu, nećemo biti takvi prema tebi.
Onda si jedan od nas, shvaćaš? Tako to ide u zatvoru.
Budući da sam frans, čini se da sam na samom dnu.
Nazvat ćeš nekoga. Dobit ćeš broj računa na koji će ti uplaćivati novac
koji će se prebacivati na račun mojih ljudi da preživimo.
Što ako neću?
To nije opcija.
-Shvaćaš li? -Da.
Očito imam tri opcije.
Platiti zaštitu, postati član bande
ili da me tretiraju kao slugu.
-Zatvori u kojima sam bio u Engleskoj… -Nisu u Engleskoj. Ovo je Južna Afrika.
Svatko u ovoj sobi, mi…
Mi samo ubijamo ljude. Nemam vremena za ovo.
Mogu li završiti s ovime? Jer vidim da puno govoriš.
Mislim da me testiraju.
Neću odbiti njihove izazove
jer bi me tako samo zamrzili,
a neću da me zamrze već na samom početku.
Kraj je tek prvog dana, a ako ću ovako živjeti kao frans,
shvaćam zašto se većina pridruži bandama.
DRUGI DAN
Sljedećeg jutra laknulo mi je što mi dečki obraćaju manje pozornosti
dok se spremaju za doručak.
Svi čekaju svoj red.
Idu na doručak.
Tako dan počinje.
Veselim se izlasku iz ove skučene ćelije
na svježi zrak.
Može li se doručkovati vani ili samo unutra?
-Ne, jede se ovdje. -Nikad niste mogli jesti vani?
Mi smo zatvor maksimalne sigurnosti,
ovdje je sve puno ubojica.
Smatraju nas opasnim ljudima.
-Jeste li? -Jesmo li opasni ljudi?
Dobro. Govorim za sebe. Ja jesam opasna osoba.
Neću biti prijatelj s njima, nisu mi prijatelji.
Prema mom broju.
Prije doručka pretražuju nas da vide imamo li oružje.
Ubrzo smo opet zatvoreni u ćeliji.
Zašto je tvoj pladanj veći? Dobio si više hrane.
Tražio sam. Jer tražim više. Ne volim jesti malo.
Sjedim na doručku s cimerima i želim saznati više o čudnoj inicijaciji
kroz koju sam jučer prošao.
Smijem li te nešto pitati? Kad sam jučer došao,
razgovarali ste na nekom jeziku koji nikad nisam čuo.
Nije to bio afrikaans, ni engleski. Koji je bio jezik?
Kad ste imali konferenciju,
koji je to jezik?
-Sabela. -Što je sabela?
-To je neki poseban jezik? -To je jezik koji naučiš u Bandi.
-Bandi brojeva… -Da.
Zaista?
Ne govori ga nitko izvan Bande?
Uči se u Bandi.
NEVOLJA 26
Kad je onaj tip došao k meni
i postavljao mi pitanja, išao je izvijestiti tebe…
-Pitao te je tko si. -Da.
-Želimo znati tko si ti u zatvoru. -Dobro.
Zašto je to toliko važno?
Tako ćeš zaslužiti poštovanje.
Ako se ja i Troubles sukobimo,
Curtis mora biti sposoban zaustaviti nas.
Kad progovori, odmah ga moramo slušati.
On ima najviši čin, mi smo ispod njega.
Ti si najviše rangiran?
-Jesam. -Da, ako te ikad…
-Imate činove? -Da, od vojnika naviše.
Vidim da imaju razne tetovaže
sa zvijezdama ili reverima koji izgledaju kao vojne oznake.
Kako se napreduje?
Je li to do diplomacije? Treba znati dobro pregovarati?
Samo trenutak.
Raphael, kad govoriš o Bandi,
moraš biti oprezan što ćeš točno reći.
Ono što sad pitaš,
to su povjerljive stvari, dobro?
-Misliš na pitanja o… -Bandi brojeva.
Da nema Bande brojeva…
ni upravitelji ne bi imali kontrolu nad zatvorom.
Zbog Bande brojeva,
ovdje vidiš ovu disciplinu.
Vidiš ovaj red.
Kao što oni imaju zakone, tako ih imamo i mi. Svatko od nas.
Odrasli smo u ovome.
Nećemo se tako lako odreći onoga što znamo ili što imamo.
Ne želite da ljudi to razumiju…
Ne, nije riječ o tome.
Riječ je o njihovoj sigurnosti. Ljude ubijaju zbog toga, zbog nepoštivanja.
Moji cimeri, kao i svi ostali u ovoj jedinici, iznimno su opasni.
No, ako svi pripadaju istim bandama,
zašto se ne možemo družiti i jesti vani?
Kad želiš da stražar dođe, nazovi ga šefom.
Šefe! Možete li? Šefe? Možemo li razgovarati?
-Dobar dan. -Zdravo.
Nikad ne mogu izaći i sjediti za stolovima i jesti hranu.
Zašto?
Bolje nam je da se bavimo s desetero zatvorenika,
nego sa svih 60.
Dobro.
Možda netko ima problem s nekim ondje.
A da mi to ne znamo.
Može ga otići izbosti ili nešto slično.
I znaš kakav će biti ishod toga?
Osvetit će se na nama.
Osoblju?
Osvetit će se nama.
Pa neće izići iz ćelije i izbosti nekoga bez razloga.
Mene su 1995. g. izboli bez razloga.
-Izboli su vas? -Bez… Jesu.
Prolazio sam kraj ćelije i uboo me je.
Pitao sam ga zašto, rekao je da sam bio najbliže.
"Krivo mjesto, krivo vrijeme."
Da.
Ali svi znaju, ako se pridružiš Bandi brojeva,
ponekad jedna godina postane 20.
Tu odluku svi donose za sebe.
Opasni zatvorenici izlaze samo radi kratke vježbe.
Doručak je gotov, a mene vode u drugu ćeliju na kriket.
Jedan tip ima tetovaže po licu…
Dolazi k meni. Bok. Kako si? Jesi li dobro?
Jesam. Kako si ti?
-Raphael. -Masalino.
Masalino? Dobro.
-U zatvoru me zovu Groblje. -Groblje?
-Groblje, da.
Znaš igrati kriket?
-Da, znam. -Dobro.
Nisam dobar, ali znam ga igrati.
-Dobro. -Da?
-Pođi sa mnom. -Dobro.
Zove se Raphael. I on želi igrati kriket.
Nadimak ovog s tetovažama je Groblje.
Nije tako teško shvatiti da je Masalino dio zatvorske bande.
Ne čelu mu je istetoviran broj 28.
Pokazat ću mu. Raphaele?
Daj da ti pokažem.
Prvo…
Ramena mi više nisu tako jaka.
-Ne. Kako to? -Ne.
-Star sam. -Star.
Starim. To je težak posao.
To je brzo.
Raphael!
Kolika ti je kazna?
-Doživotna. -Dobio si doživotnu?
-Što si učinio? -Mnogo zločina.
Ubojstvo, pranje novca, otmica, pokušaj ubojstva.
Sve takve stvari.
Kolika ti je bila prethodna kazna?
Bio sam ovdje 12 g.
-Zbog čega? -Ubojstva.
Koga si ubio?
-Strica. -Ubio si svog strica?
-A koga si ovoga puta ubio? -Člana druge bande.
Dakle, počinio si dva ubojstva? Ili više?
Više.
-Imam 24 slučaja. -Dvadeset i četiri slučaja ubojstva?
-Čime si ubio ljude? -Pištoljima.
-Upucao si ih? -Da.
U zatvoru si u Bandi 28?
Tako je, 28, da.
Koji imaš čin?
Ja sam general pukovnik.
Imam puno zvijezda.
Imam ih šest.
-I na drugom ramenu? -Da.
-To označava tvoj čin generala pukovnika? -Da.
Kako ćeš postati pukovnik?
Potrebno je proliti krv.
-U zatvoru? -Da.
Čiju krv?
Čuvara.
Možda neki moj brat
sredi nekoga iz Bande 26 ili 27.
-Potuku se. -I ima krvi.
-Dobro. -Tu krv treba nadoknaditi.
Dobro.
Moram uzeti nož ili nešto
i ubosti čuvara.
Samo će to ispraviti stvari.
To je bizarno. Zašto upravitelji, koji nisu uključeni u Bande brojeva,
zašto se njima prolijeva krv?
To je jednostavno tako.
To je tako.
Masalino mi je prvi rekao
zašto ljudi u bandi probadaju stražare.
Pretpostavljam da to može jer je uspio doći do čina generala pukovnika.
Ono što je trebao napraviti da dođe do ovog položaja
zaista je šokantno.
Da bi
napredovali ili kako bi osvetili prolivenu krv nekoga svoga,
kako bi održali mir, moraju proliti krv čuvara.
Pitam se kako se osjećaju čuvari koji rade uz zatvorenike
koji bi ih mogli ubosti bez razloga.
Nakon samo pola sata vani,
vraćam se u ćeliju gdje ćemo provesti sljedeća 23 i pol sata.
Klaustrofobija je nepodnošljiva. Imamo samo televizor koji ne možemo kontrolirati
I igru Stokes nacrtanu na plahti.
-Uzmi. -Obje figurice?
-Da, obje. -Uzmi obje.
Ubio si ga.
-Ubit ćeš ga. -Koga sam ubio?
-Ubio si mene. -On te sad traži.
Tražen si.
-Sredit će te. -Tražen si
-Jesi li prvi put u zatvoru? -Bio sam osuđen za ubojstvo i pljačku.
Jesi li upotrijebio pištolj u pljački?
Objasnit ću vam,
a na vama je hoćete li mi vjerovati ili ne.
Znat ćemo ako lažeš.
Znat ćete ako lažem?
U redu. Sami prosudite.
Optužili su me da sam dio bande.
-Ne u Južnoj Africi, već u Engleskoj… -Dobro…
…koja je bila upletena u pljačke veoma bogatih ljudi.
Završili smo na sudu…
Osuđeni smo na kaznu doživotnog zatvora.
Za ubojstvo i pljačke.
Nakon 12 godina…
našli su dokaze koji su dokazali da nisam kriv.
Ali što je s boli kroz koju si prošao?
Propustio si 12 godina.
Nije prošlo 12 dana ili 12 sati.
Je li nekome stalo do vaše boli ovdje?
Sad kad ljudi znaju moju prošlost kao zatvorenika,
napokon me počinju prihvaćati.
Svi pripadamo Bandi brojeva.
Svi koji smo ovdje, ti si jedini frans.
Moramo odlučiti na koju te poziciju možemo staviti.
Ali mora li biti tako? Je li to jedini način?
Prije ili poslije moraš odlučiti.
Radi sebe. Da bi preživio.
Većina nas neće napustiti ovo mjesto.
Čini se da su sretni skupa u ćeliji.
Zašto se ne mogu slagati bez zatvorske bande?
Imamo i bande…
Izvan zatvora, kojima pripadamo.
Ja vani pripadam Amerikancima.
-To je neka druga banda? -Vani je puno bandi.
Borimo se vani.
Za teren, krijumčarenje…
U zatvoru smo braća.
Vani je druga priča.
-Čak i nakon istog iskustva u zatvoru? -Čak i nakon 20 godina koliko smo zajedno,
ubit ću ga ako ga uhvatim vani.
Čini se da Banda brojeva povezuje ove ljude protiv vlasti.
Bez obzira na to koliko se vani mrze,
mržnju ostavljaju na ulasku u zatvor.
TREĆI DAN
Treći mi je dan ovdje,
šalju me na rad u jedinicu zatvora srednje sigurnosti.
kamo bi mi mogli premjestiti cimere
kad se ne bi uplitali u nasilje koje provodi Banda brojeva.
Ovdje se već osjeti razlika u odnosu na onaj zatvor.
Za razliku od jedinice maksimalne sigurnosti,
ova srednja kao da desetljećima nije modernizirana.
Jedinicu maksimalne sigurnosti dobro održavaju, ovdje je sve istrošeno.
Snalaze se s onim što imaju.
Ali atmosfera je drukčija.
U usporedbi ovima u K-3, koji su zatvoreni 23 i pol sata dnevno,
ovdje zatvorenici većinu dana mogu biti gdje žele.
Ovo je improvizirano kino.
Dok sam čekao zadatak, prilazi mi jedan zatvorenik.
Tko si ti? Što radiš ovdje?
Zašto me to pitaš?
-Moj je posao da otkrijem tko si. -Dobro.
Da mogu reći drugima tko si.
-Dobro. -Razumiješ?
Ja sam iz Bande 27, a on iz 28. On mi je prijatelj.
Dobro.
Ostavit ćemo te za danas. U redu? Doći ćemo opet.
-Dobro? -U redu.
Ono što sam primijetio ovdje jest da čim samo stojim negdje
i opustim se, odmah mi netko priđe.
Nekoliko mi je puta bilo neugodno
jer bi me frajer pogledao u lice
i prvo bi me pitao: "Odakle si? Što radiš ovdje?"
Iako je ovo mjesto drukčije i atmosfera je manje napeta,
ono nije oslobođeno ideologije, kulture i ponašanja Bande brojeva.
Ovdje ih premjeste iz jedinice maksimalne sigurnosti
tek kad pokažu da su voljni poštovati režim.
Osamdeset i pet posto njih radi, oni prehranjuju cijeli zatvor
tako što obrađuju 6000 hektara polja na kojima i ja danas radim.
-Ono je jedinica maksimalne sigurnosti. -Bio sam ondje.
Do polja prolaze uz jedinicu maksimalne sigurnosti,
što im je podsjetnik na ono što su zaradili dobrim ponašanjem.
Bio sam ondje tri i pol godine.
-Tri i pol godine? -Od 14 godina što sam ovdje.
-Teško je, zar ne? -Ondje je teško.
Krajolik je predivan.
Ako si godinama u zatvoru
i onda zaslužiš pravo
da te prebace u srednju jedinicu,
koliko god ondje bučno bilo,
to je povlastica.
Ovo uzgajaju.
Jako puno mrkvi.
-Gospodine? -Recite?
Trgaj lišće.
-Da ga otkinem? -Da.
Vi ih vadite, oni trgaju? Koji je onda najlakši posao?
Nema lakih poslova.
Dobar odgovor.
-Nema ih. -Dobar odgovor.
-Da. -Uz tebe sam. Dobro?
Osuđeni pljačkaš Senador smije raditi na poljima mrkve već sedam mjeseci.
Što da radim? Samo…
Odlomi lišće.
Ovako?
Koliko sanduka moramo napuniti?
Mislim da su rekli stotinu.
Stotinu ovih sanduka?
Što si… Koliko ti je duga kazna?
Koliko godina ćeš biti u zatvoru?
Pet godina zbog pljačke.
-Pet godina zbog pljačke. -Uskoro izlazim.
Bliži ti se kraj kazne?
Zapravo, dosta mi je ovog života, razumiješ?
Često sam bio u zatvoru
i već sam se prije pokušao promijeniti, ali…
Bilo mi je preteško. No ovoga ću se puta zbilja promijeniti.
Zašto vjeruješ da si se promijenio da je to ovoga puta stvarno?
Prihvatio sam Gospodina Isusa Krista kao svog Spasitelja.
Pošteno ću živjeti vani.
Hoće li te itko zaposliti?
Većinom je ljudima nas jako teško prihvatiti,
osobito kad imamo tetovaže po sebi.
Koju oznaku imaš?
Aha, vidim, pripadao si Bandi 26.
-Da. -Dobro.
"Mrze me zbog ponosa" i sve to.
Kažu da je u bolnici mogu ukloniti.
Mogu. Bi li to učinio?
Bih. Prijavit ću se za to.
Htio bi to, ali ne znaš možeš li?
Ne znam mogu li, ali provjerit ću.
Više nisam rob. Ja sam Božje dijete.
U zatvoru me pamte
kao svog brata, ali ja im kažem da više nisam jedan od njih.
Senador je prva osoba koja želi napustiti bandu.
Možeš li otići? Možeš li prestati biti članom tek tako?
Ne želim sad razgovarati o tome.
-Razumiješ? -Dobro.
To je traćenje života.
Jednog dana želim nešto dobro za svoj život.
To možeš samo ti. Nitko to ne može umjesto tebe.
Pitam se hoće li Banda brojeva ikad dopustiti Senadoru da ode
i što mu život sprema kad se vrati u Cape Flats.
ČETVRTI DAN
Sljedećeg jutra moram pomagati zatvoreniku sa svakodnevnim obvezama.
Bradley!
Gdje je Bradley?
-Što je? -Dobar dan. Raphael?
-Bok. -Drago mi je.
Pomoći će ti u dvorištu oko svakodnevnih obveza.
Dobro.
Ovako oblačimo uniformu. Dobro si shvatio.
Točno se vidi da si tek došao.
Ovo mi svi rade, mora da je…
-Imaš li svoju sobu ili je dijeliš? -Ne, u velikoj smo sobi.
Bradley je ovdje sedam mjeseci
i obožava zatvorenike koji nisu članovi bandi, poput mene.
Ukupno nas je 48.
-Četrdeset osam? -Da, 48.
-Dobro. -Ovo je moj krevet.
-Ajme, 48 u svakoj ćeliji. -Da.
A ja sam mislio da je moja ćelija tijesna.
Bradley bar većinu dana provodi vani,
zatvorenike zove na sastanke sa savjetnicima.
Svakoga dana dobivam ovakve popise.
Za psihologa, socijalnog radnika, Odbor za uvjetnu.
Želiš li… Možeš li izgovoriti ovo ime?
Koje je ovo ime?
Ampendulo Yakelo?
Ampulo Yakelo!
Ampendulo Yakelo?
-Postao si Južnoafrikanac… -Dolazi.
Ampendulo Yakelo? Je li ovdje?
Ampendulo Yakelo!
Vani je. Hvala.
Inače samo vičem.
Ampendulo Yakelo!
-Da? -Sutra si na popisu za socijalnog radnika,
kod g. Moorea. Ne zaboravi sastanak sutra ujutro.
-Dobro? -Hvala, g. Yakelo.
Bradley se isto ističe među zatvorenicima.
Ali čini se da je pronašao način da odrađuje svoj posao
bez maltretiranja bandi.
Ja dolazim iz drukčijeg života, iz bogate sam obitelji.
-Dobro. -Nisam…
Nisam član nikakve bande. I još mi je koža svjetlije boje.
Bilo mi je jako teško.
Na kraju je bilo potrebno puno…
-novca, definitivno novca. -Stvarno? Morao si kupiti…
Da, definitivno. Morao sam platiti zaštitu, najjednostavnije rečeno.
Kako si se nosio s izazovom što više od jedne osobe
želi ono što ti možeš pružiti?
Postoji jednostavna rutina. Jednom mjesečno u trgovini kupim…
dupli duhan, kavu, šećer…
-To je to. -Dobro.
-Dakle, sve kupiš dvostruko? -Točno.
-I to pali? -Da.
Živ sam.
Nitko me nije zlostavljao, ni ništa slično.
Nisu te fizički tukli. Uspio si kupiti slobodu.
Tako je, da.
Kako bi zatvorenici preživjeli i izbjegli nasilje,
zatvorenici poput Bradleyja sklopili su dogovor.
Uspio je izbjeći da se pridruži Bandi brojeva.
Novcem se izvukao od batina,
maltretiranja i otuđivanja stvari.
PETI DAN
Opet sam u jedinici maksimalne sigurnosti. Želim razgovarati s Curtisom
koji je u ćeliji pokazao grubu vanjštinu.
Ali zbog načina na koji se ponaša,
mislim da mu čin u Bandi brojeva predstavlja značajan teret.
Jesi li iz Cape Flatsa?
Odrastao sam ondje.
-Služiš vrlo dugu kaznu. -Dvadeset i pet godina.
Što si napravio za toliku kaznu?
Osuđen sam za ubojstvo
i pljačka uz otegotne okolnosti.
Nešto sam primijetio, ako smijem reći.
Osjećam nešto na tvome licu,
izgleda kao zabrinutost…
I to zbog tvog čina u Bandi brojeva.
Zbog odgovornosti koja leži na tvojim plećima.
Na primjer, ako se dva člana sukobe,
jedan udari drugoga i raskrvari mu nos…
Moraš donijeti odluku.
Ti si dio tog procesa, zar ne?
Zbog svog čina.
-A odluka je da treba napasti čuvara. -Istina.
Iskreno, već postoji jedna situacija.
Prije pet godina, kad sam došao ovamo, zatvorenik je lokotom pretukao čuvara.
To se dogodilo u mojoj jedinici.
Član Bande 28 koji je započeo ovaj opaki napad
umro je od ozljeda koje je zadobio tijekom incidenta.
Još uvijek nije bilo osvete od Bande 28.
Član Bande 28 pretučen je na smrt.
Nažalost, ono što to znači
jest da čuvar mora umrijeti.
Tko će to učiniti?
Ja sam sad za to odgovoran
jer sam bio prisutan.
To još visi iznad glava
svim članovima Bande 28 ovdje.
Nevjerojatno.
Ako se Curtis umiješa u ubojstvo iz osvete,
vjerojatno će provesti ostatak života u zatvoru.
-A ako nešto ne učiniš, onda… -Ako vide da ništa nisam napravio…
Mene će kazniti.
-Tvoja banda? -Tako je.
Moraju proliti moju krv.
Ako dođe do toga, morat ću donijeti tu odluku,
-odlučit ću u tom trenutku. -Dobro.
-Ili ću to prihvatiti ili ne. -Brinem se za Curtisa.
Čini se da ga visok čin čini zarobljenim.
Postigao je što je htio.
Ali to ima svoju cijenu.
Za njega je trenutno ta cijena krv čuvara.
Danas želim shvatiti kako je čuvarima
koji su stalno u opasnosti od napada bandi.
Koliko dugo radiš ovdje?
U ovo jedinici četiri godine.
Što ti radiš? Koja je tvoja uloga?
Ja sam član tima za hitnu potporu.
Mi smo specijalci, dolazimo radi potraga,
kontrole nereda, izvlačenja iz ćelija
i slično.
Gerber svakodnevno mora upravljati bandama.
Što je najveći izazov u ovom zatvoru?
Najveći izazov s kojim se suočavamo jest
rad s prijestupnicima, odnosno, članovima Bande brojeva.
Opasnost od nasilja i napada postoji u svakom trenutku.
Ne znamo kad će to biti.
Prije pet ili šest godina došlo je do dramatičnog incidenta,
zatvorenik je umro. Došlo je do sukoba između zatvorenika i čuvara.
Što znaš o tome?
Neki članovi koji su sudjelovali u tome još su ovdje u zatvoru
Način na koji to žele ispraviti jest
da proliju krv jednog od čuvara.
Pazimo na to svakoga dana.
Jer nikad ne znaš kad se nešto može dogoditi.
Kako je biti pod takvom prijetnjom?
Živiš dan po dan, ne razmišljajući previše o tome jer inače…
to će te izjesti iznutra.
I imat ćeš živčani slom,
kad-tad.
Što se može poduzeti da se uništi
ova hijerarhija i sve što Banda brojeva predstavlja?
Bit ću iskren,
mislim da nikad nećemo uspjeti u tome.
Ali ono što možemo i što činimo
provedba je upravljanja bandama: razdvajamo one koji donose tu odluku.
Ako je, recimo, odluka da proliju krv operativnog časnika,
oni je mogu donijeti i provesti prije nego što dobijemo informacije.
Zasad se barem čini
da se režim nosi s aktivnim članovima tako da ih razdvaja u manje skupine
pa se ne mogu tako lako urotiti.
No ima članova koji su toliko opasni
da ih ni strogo čuvani zatvor ne može zadržati.
Oni su ovdje u izolaciji,
u kaznenom centru Ebongweni, najsigurnijem zatvoru u Južnoj Africi.
Došao sam upoznati Georgea Thomasa.
Kao navodni vođa Bande 28,
proglašen je krivim za brojne zločine
i sedam ubojstava.
Neki od onih koje je ubio trebali su svjedočiti protiv njega.
Proglašen je krivim za organizaciju njihovih ubojstava,
što je sredio iz zatvora preko veza u bandama.
Sad služi višestruke doživotne kazne u ovoj betonskoj sobi
kako bi se smanjio utjecaj na Bandu brojeva.
Sjedni pokraj mene.
Dobro.
Puno sam čitao
i svašta su mi rekli o Georgeu Thomasu.
-Nisam bio anđeo. -Ne.
Kad ste se počeli baviti kriminalom?
Bio sam običan klinac.
A onda sam se spetljao s bandama.
Bilo je i drugih bandi.
Imaju…
Dvije kuće gdje krijumčare.
Otišli smo u tu kuću jedne noći.
Mislim da smo nosili jurišnu pušku R4,
tri pištolja Z-88 kalibra 0.9 mm
i ručnu bombu te smo ih napali.
Zatim smo ustrijelili neke od njih.
-Ubili ste ih? -Upucali smo ih devetero.
-Ubili ste ih? -Devetero. Ne znam koliko ih je poginulo.
George je čitav život periodično u zatvoru.
Zašto ste se tetovirali po licu,
vratu i tijelu?
Kad sam došao u zatvor u godinama aparthejda.
imali smo puno vremena.
Tako smo se krenuli tetovirati.
Georgeove tetovaže pričaju mračnu priču
o njegovom usponu u Bandi brojeva.
Ozbiljno ste shvatili činove u Bandi?
Bio sam inspektor. Nema višeg čina
Mislim da smo 1994. i 1995. g.
-uboli 27 čuvara. -Dvadeset i sedam čuvara?
Dvadeset i sedam čuvara.
-U zatvoru Brandvlei. -Zašto?
Zbog okolnosti u zatvoru.
Nisu slušali naše pritužbe.
Osim toga, Banda 28
samo je organizacija
proizišla iz sustava iz razdoblja aparthejda.
Sad je većina čuvara poput vas.
Patili su koliko i vi..
-Prošli su kroz aparthejd. -Slažem se. Zato kažem.
Ne slažem se s onime što se događa.
Jer nakon demokracije možemo razgovarati.
U ovoj ste betonskoj grobnici.
Kao general Bande 28…
kakav utjecaj imate iz ove…
grobnice?
-Unutra ili vani? -Oboje.
Još sam u kontaktu s mnogim prijateljima.
No sad ih uglavnom potičem
da odustanu od starih načina.
Čak i George Thomas, najviši član bande kojeg poznajem,
čini se da okreće leđa nasilnom kodeksu Bande.
Priznao je da je…
mogao i da bi mogao, kad bi htio,
utjecati na ljude vani.
Tek je sad rekao da je poruka koju šalje iznutra pozitivna.
Pitanje je je li se promijenio? Ili je još uvijek…
vrlo utjecajan i opasan čovjek?
SEDMI DAN
Želim pitati upravitelja zatvora može li zatvor imati pozitivan učinak
na živote zatvorenika
kad ih je toliko pod kontrolom Bande brojeva.
Bande imaju svoju strukturu i svoje načine,
a to se razlikuje od režima koji vi pokušavate provoditi.
Otežava li to rehabilitaciju zatvorenika?
Da. Ali trenutačno u Južnoj Africi
velik je problem siromaštvo.
Vani nema posla.
To je jedan primjer. Zato se priključuju bandama,
moraju se nekako prehraniti.
Neki od prijestupnika, pogotovo članovi bandi,
uglavnom su oni koji nisu dobili ništa
u životu.
Ovo je nova jedinica,
što se promijenilo u odnosu na prije?
U prošlosti nije bilo nikakve rehabilitacije.
-Dobro. -Prijašnjih godina samo smo ih zatvarali.
Naš sustav sada… Imamo mnogo promjena u popravnim službama.
Prelazimo s kaznene na rehabilitacijsku stranu.
Neki će se promijeniti. Ne zanimaju ih bande.
Njih vadimo.
Uzimamo ih za ruke i pokušavamo ih rehabilitirati
podržati ih da iziđu i opet budu građani koji poštuju zakon.
Došao je kraj moga boravka u zatvoru Brandvlei.
Kultura bandi neizbježan je dio zatvorskog života u Južnoj Africi.
Banda brojeva možda održava mir između suparničkih uličnih bandi,
ali to režimu otežava rehabilitaciju zatvorenika.
Iskorjenjivanje je nemoguć zadatak.
Jednom kad im tetoviraju brojku 26, 27 ili 28,
do kraja će života živjeti s tom stigmom.
Prijevod titlova: Marko Mravunac