ORIGINALNA NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Zatvor maksimalne sigurnosti Nuuk, na Grenlandu.
Otvoren je prije tek četiri mjeseca, a u njemu su najopasniji kriminalci.
Brzo je eskaliralo.
Odlučio sam da će umrijeti.
U prošlosti su najgori grenlandski prijestupnici bili zatvoreni u Danskoj,
bivšem kolonijalnom vladaru.
Sad će po prvi put odslužiti kazne
u prvom grenlandskom zatvoru maksimalne sigurnosti.
Osjećaš li se kao da si kažnjen?
-Za mene je to samo hotel. -To je odvažan, humani eksperiment.
Mislim da neće biti bolje
ako samo zatvorimo ljude i bacimo ključ.
Ali u ovoj bliskoj zajednici,
mogu li najopasniji kriminalci biti pod kontrolom čuvara?
s kojima su odrasli?
Mislim da se boje zatvorenika.
Bojiš li se čuvara?
Što je smiješno?
Ja sam Raphael Rowe.
Provest ću tjedan u zatvoru maksimalne sigurnosti.
Nije mi prvi put iza rešetaka.
U UK-u sam bio osuđen za ubojstvo koje nisam počinio
i dobio sam doživotnu kaznu bez prava na uvjetnu.
Dugih 12 godina dokazivao sam nevinost.
Sad putujem svijetom da otkrijem kakav je doista život
u nekim od najstrašnijih zatvora na svijetu.
Grenland, najveći otok na svijetu.
No na njemu živi samo 57 000 ljudi.
Unatoč ljepoti, ova arktička zemlja ima mračnu prošlost.
Pod danskom kolonijalnom vlašću,
tradicionalne lovačke zajednice bile su prisiljeni otići u gradove.
Uništen je njihov način života i stvoreno je nasljeđe društvenih problema.
Danas Grenland ima najvišu stopu nasilnog kriminala i seksualnih prijestupa,
a stopa ubojstva dvostruka je od one u SAD-u.
No u cijeloj je zemlji samo 148 policajaca.
Nalazim se u Nuuku, maloj zajednici gdje svi sve znaju.
Zato idem u ophodnju s onima koji nadziru ovu blisku zajednicu.
Želim saznati kako je provoditi zakon
kad poznaješ većinu ljudi koje nadzireš.
O, moj Bože.
Upravo je stigla prijava o nasilnom napadu.
-Jasno se vidi tko je, iako ima kapu. -Da.
Poznajemo ga. Uhitit ćemo ga.
Policija kreće u potragu za napadačem.
Što je po vama jedinstveno kad ste policajac na Grenlandu?
Pa, poznajemo gotovo sve.
Možda ste išli skupa u školu?
-Da, to se može dogoditi. -Dobro.
Ponekad je dobro što poznaješ ljude, lakše je razgovarati s njima
i smiri ih kad znaju tko će ih uhititi i razgovarati s njima.
Policija mora pronaći napadača.
Ali u ovoj maloj zajednici to neće dugo trajati.
Kad ga uhvate, možda mu prijeti zatvorska kazna.
Donedavno Grenland nije imao zatvor maksimalne sigurnosti.
Nasilnike bi slali u Dansku na izdržavanje kazne. Sad ga imaju.
Takvi ljudi, koji izvrše ničim izazvane napade,
mogli bi završiti u novom zatvoru u Nuuku, glavnom gradu Grenlanda.
Provest ću tjedan dana u ovom modernom zatvoru.
Otvoren je samo četiri mjeseca
i dom je najopasnijih zatvorenika u zemlji.
Izgradili su novi zatvor na Grenlandu,
jer smatraju da grenlandski zatvorenici
trebaju služiti kazne ovdje, u svojoj zemlji
i među vlastitom zajednicom.
To je veliki rizik.
Je li ova zemlja, u kojoj su čuvari i zatvorenici odrasli skupa
spremna čuvati svoje najnasilnije počinitelje?
Vidim samo stijene i snijeg.
I more. I to je prekrasan prizor.
To je podsjetnik na ono što će propustiti.
Osobito oni koji će služiti duge kazne.
Evo zatvora.
To je to.
Srce mi udara.
Malo sam zabrinut jer ne znam što mogu očekivati.
Unutra su ozbiljni kriminalci.
Većina čuvara grenlandski su lokalci
koji su tek završili obuku, ali ne svi.
-Zdravo. -Bok.
Provodi me Karsten,
jedan od rijetkih iskusnih čuvara u zatvoru.
Skini mu lisičine.
Moraš skinuti svu odjeću.
Isprazni džepove.
-Da ti dam i sat? -Da.
Otvori usta. Tako je, jezik.
-Da. Vrlo dobro. -Da. Idi.
Sad se možeš odjenuti.
Što tražiš kad pretražuješ odjeću zatvorenika?
Mobitele, oružje, marihuanu.
-Marihuana je glavna droga? -Da, tako je.
Dobro.
Odmah si me iznenadio, ne zbog svoje agresije,
-nego jer si se rukovao sa mnom. -Da.
-To mi je bilo neugodno. -Da.
Rukujemo se sa svakim zatvorenikom.
-Bok. -Bok.
Kapacitet ovog novog zatvora samo je 48 zatvorenika.
Dobro, dođi…
Većina zatvorenika vratila se iz Danske i vrlo je opasna.
Ipak, u ćeliju me vodi novi čuvar koji nikad nije radio u zatvoru.
Pođi sa mnom dolje…
Imaju čak i dizalo!
Kao da sam u stambenoj zgradi, a ne u zatvoru.
I već…
Atmosfera, dizajn ovog mjesta,
izgled, miris, ništavilo ovog mjesta, sve me je to razoružalo.
Najčudnije je to što je to trebao biti opuštajući za…
znaš, zatvorenika koji će ostati ovdje.
Idem u najstrože čuvano krilo: Odjel A.
U njemu su smješteni zatvorenici koji su najopasniji.
Ovdje ćeš ti biti.
-Ovdje su ćelije? -Da.
Idem ovuda?
-Da, uđi. -Dobro.
O, Bože, pogledajte ovo.
Ovo mi ne sliči na ćelije. Bar ne one koje su meni poznate.
Ne znam jesam li očekivao da ću doći ovdje
napuhanih prsa, spreman za borbu.
Dobro.
-Ovdje ću ja spavati? -Da.
Zasad je sve što sam vidio potpuno novo.
Ako te bude strah, ovdje nas pozovi.
Ovdje je gumb za izvanredne situacije. Pritisni ga ako bude potrebe.
Dobro.
Ima televizor, svjetiljku, ormariće, hladnjak, prozor.
Tuš i zahod.
Ne bih mogao tražiti išta više u zatvorskoj ćeliji.
Mogli biste pomisliti da je ovo previše za zatvorenika koji je počinio zločin.
Zdravo.
Ti si novi.
-Jesam. Kako si? Ja sam Raphael. Kali? -Raphael?
Raphael, da.
-Odakle si? -Iz Londona.
-Londona? -Da.
A ti? Ti si s Grenlanda?
-Da, s Grenlanda. Čistokrvni. -Dobro, ti si ovdje u ovom krilu?
Da, u susjednoj sam ćeliji.
Dobro. Malo mi je čudno otkad sam došao.
Osjećam se drukčije nego u drugim zatvorima…
-Jer ovdje i jest drukčije. -Čuvari nisu…
Ne, svi su čuvari novi. Ne znaju što rade.
Zato nam je svima čudno kad dođemo ovdje.
-Dobro. -Djeluju simpatično.
-Provedi me malo jer ja… -Može.
Prvo što ti želim pokazati… Znaš li što je ovo? Vidi!
Tragovi od cigareta? Ljudi samo…
Ne, marihuana.
Gdje su ljudi motali pljuge?
Ovdje je zapravo živio moj brat.
-Tvoj brat? -Tu je živio.
Svi ovi tragovi…
Jer su ovdje sjedili i motali pljuge.
Nešto marihuane palo bi na pod.
-I izgorjelo. -Ostao bi trag.
Iznenađen sam time koliko moji cimeri slobodno govore o drogi.
Sami perete odjeću ili je ovo posao?
Ne, to je posao. Moj je posao prati ih. Ali…
-Ti znači pereš odjeću? -Da.
-Zatvor te je zaposlio i plaća te? -Da.
-Koliko te plaćaju?
Dobijem samo 12 kruna po satu. Tako da…
Ali dovoljno da kupiš stvari koje trebaš?
-O, ne. -Ne.
-Mogu ti i slati novac izvana? -Da.
Ako ovdje želiš lijepo živjeti,
moraš se baviti nekim stvarima, razumiješ?
Kakvim točno stvarima?
Bilo čime od marihuane do…
-Svega što možeš preprodavati. -Dobro.
Ovo je zajednički prostor gdje možete razgovarati…
Da, gledamo TV, jedemo ovdje…
Sve djeluje jako opušteno.
ali ovi su ljudi nestabilni i ozbiljni kriminalci.
A ovdje nema čuvara.
Zar ovdje nema čuvara s vama?
-Nema. -Oni se drže za sebe.
Zatvorska je politika poticati zatvorenike da kuhaju sami,
jer tako razvijaju samostalnost.
Marshall mi je ponudio napraviti sendvič.
-Da. -Koliko si dugo ovdje?
Ne znam kad ću izići.
Za koji si zločin osuđen da nemaš datum puštanja?
Pretukao sam dilera.
Kupovao sam marihuanu, a diler je bio kreten.
Koliko si jako pretukao drugu osobu?
Udario sam ga u potiljak, nokautirao i otišao.
Jesi li već bio u zatvoru?
Da.
Pretukao sam policajce,
čuvare i još neke ljude… Da.
Marshalla su doveli iz danskog zatvora prije šest tjedana.
Zanima me odgovara li mu povratak u vlastitu zajednicu.
Poslali su te ovamo ili si tražio da se vratiš ovamo?
Pitali su me želim li se vratiti.
Rođen sam na Grenlandu pa sam pristao.
Imaš li obitelj ovdje? Braću i sestre?
Imam osmero braće i sestara. Moj mlađi brat je policajac. I svi ostali rade.
Brat ti je policajac?
Dakle, na suprotnim ste stranama zida, zar ne?
-Je li te ikad uhitio? -Ne.
Ne.
Policija je često dolazila u Simismiutu da me ulovi.
Odjevena u opremu za specijalce.
Zašto si tako nasilan?
Možda zato što su me tukli dok sam odrastao.
Kad god sam ukrao novac, tukli su me.
Bojiš li se čuvara?
Ne.
Razlikuju li se čuvari ovdje od danskih?
Naravno.
Što je smiješno?
Da, vrlo su različiti.
Misliš, naivni su?
Da.
Kontrolirao sam čuvare u Danskoj, ali ovdje to više ne želim.
Povratak na Grenland čini se da mijenja Marshallov stav prema autoritetu.
Što se mene tiče, ne znam što da mislim o ovom rasporedu.
Ne znam što da mislim, ovo ne sliči na blok ćelija. Ovo je…
Stalno govorim "uznemirujuće“. Previše im je ugodno.
A onda sam upoznao Marshalla.
On i ostali zatvorenici opisani su kao opasni ljudi.
Grenland iz Danske vraća najopasnije zatvorenike.
Našao sam se usred toga.
U 21 h sve se zaključava.
Mogu se otuširati. Mogu izvaditi hladno piće iz hladnjaka.
Ali i dalje ne mogu izaći nakon 21 h.
Na mjestu sam koje te može mentalno sjebati zbog ograničenja.
DRUGI DAN
Prvoga jutra moram na terapiju.
-Kako ste? -Pripremamo se za Božić.
Za Božić?
-Rekao sam ti. -Dobro. Što ćeš učiniti s tim?
Staviti na zid.
-Staviti na zid? -Da.
Tko je ovo organizirao?
-Vi ste to organizirali? -Da.
Vi ste izvana ili ste dio osoblja?
Dio sam osoblja.
-Dobro. I vi isto? -Da, socijalna sam radnica.
Da napravim lance od tratinčica?
Može.
Je li ovdje riječ samo o dekoracijama ili je ovo terapija?
-Uživljavamo se u Božić. -Dobro. Ovo je vrlo humano, zar ne?
Ne znam je li to dobro. Shvaćate što propuštate, zar ne?
Vrlo lijepo od tebe. Hvala.
Vruće je.
-Dobro. Vi ste volonterka? -Ne. Nastavnica sam.
Nastavnica.
Predajete u zatvoru ili izvan zatvora?
-Izvan zatvora. -Dobro.
Zapravo, predavala je u mojoj školi.
-A da? Poznavali ste ga kad je bio mladić? -Da.
Kad sam bio seronja.
-Je li još uvijek seronja. -Nije. Drag je.
Nevjerojatno.
Poznajete ga otkako je bio mladić.
-Znate njegovu povijest. -Da.
Što mislite o ovom novom zatvoru?
Da je poput hotela.
-Je li to dobro ili loše? -Mislim da je dobro.
Ovo je dobro zamišljeno,
ali to nije prava rehabilitacijska terapija.
Dinamika je komplicirana
kad zatvorenici poznaju osoblje od djetinjstva.
Onda vidim zatvorenika i čuvara koji dijele cigaretu, kao stari prijatelji.
Nismo se upoznali. Ja sam Raphael. Bok.
-Mikael. -Mikael.
-Ovo je soba za pušače. -Da.
-Ne pušiš u sobi? -Ne.
Ne smije imati duhan u sobi.
-Možeš ga sakriti. -Meni odgovara.
-Nikad ne pušim unutra. Nije dobro. -Dobro.
Koliko si dugo u zatvoru?
Sedam mjeseci.
Imam još godinu i deset mjeseci.
-Dobro. -Da.
Zašto?
Za krijumčarenje marihuane na Grenland.
-Šverc droge? -Da.
Porekao je to.
Imao je dva tjedna da razmisli želi li se žaliti.
-Tako je. -Dobro. Hoćeš li?
Trudim se. Hoću. Razgovaram s odvjetnikom iz Danske.
-Jesi li krijumčar droge? -Ne.
-Ponekad, možda malo. Da. -Dobro, ponekad.
-To je dovoljno. -Da.
-"Nisam diler, ali ponekad možda i jesam." -Točno.
Dobro. Jesi li već bio u zatvoru?
Da, deset mjeseci. Zbog…
Kokaina i amfetamina.
-Opet zbog droge. -Da.
-Krijumčarenja. -Da.
-Karijera u prodaji droge. -Da.
Kakav je zatvor u usporedbi s Danskom?
Ovo je novi zatvor.
-Ovaj sustav ne funkcionira. -Ne.
Nije dobro kad je… Čuvari su u redu,
a vani je dobro. Ova je soba dobra.
-Da. -U Danskoj je bolje.
Takva druženja stražara i zatvorenika
ne događaju se u većini zatvora.
U kuhinji je vrijeme za ručak.
Želim saznati više o susjedu Kaliju. Koliko si dugo ovdje?
Kad sam tek došao ovamo, već sam bio u zatvoru sedam godina.
-Dobro. -Dakle…
-U Danskoj? -Da.
-Tebe su doveli iz Danske. -Da.
-Jesi li se htio vratiti? -Da. Ovo su mi rodni grad i domovina.
Zrak je moj.
-Kakav je bio zatvor u Danskoj -Ovdje se drukčije ponašaju prema nama,
u Danskoj su bolji.
U Danskoj više razgovaraju. Liječit će te.
Ako imaš loš dan, doći će stražari.
Reći će: "Jesi li dobro? Želiš izaći? Idemo van."
Pitaju te jesi li jeo. Brinu se za tebe ako imaš problema.
-Jer su iskusni i uvježbani za rad s vama? -Da.
Ako se naljutim, pitat će me: "Zašto si ljut?"
"Molim te, reci mi" i onda će pomoći.
Ovdje se čuvari drže na distanci.
Ako ih pozovem da jedu sa mnom,
neće znati što im je činiti, bit će uplašeni.
Stajat će ondje,
"Ne znam smijem li to." I otići će.
Ako im kažem: "Imam loš dan. Jako sam tužan.
To je opasno.
Možda me zaključaju.
U Danskoj su bolji.
-Tko se nalazi ovdje? -Najviše oni osuđeni za napad.
Tešku krađu.
Mnogo sitnica i za ubojstvo.
Zapravo, ja sam jedini. Znači…
-U zatvoru si zbog ubojstva? -Da.
Što se dogodilo?
Odrastao sam u sirotištu.
Bio sam problematičan.
A moji su prijatelji umirali, jedan po jedan.
-Umirali? -Samoubojstvo.
-Stvarno? -Da.
To je velik problem na Grenlandu.
Ne znam zašto. Ljudi ovdje umiru.
Pokušao sam razgovarati o tome, ali na prokletom Grenlandu o svemu se šuti.
Ne razgovara se o stvarima.
Svi na Grenlandu prave se kao da nema nikakvih problema.
"Ovo je najbolja i najljepša zemlja na svijetu."
Baš! Nosite se.
Nije.
Ljudi umiru. Samoubojstva, zlostavljanje djece…
Silovanje je velik problem.
Do ubojstva je došlo zbog bijesa i mržnje.
Mržnja.
Prema mojim ljudima, u to vrijeme. Mislio sam si…
"Pa, stalno me svi napuštaju.
Ili ću ubiti sebe ili nekoga drugoga."
Čovjek kojeg si ubio…
Jesi li ga poznavao?
Nisam.
Bio sam na zabavi s prijateljima,
razgovarali smo o politici.
Pripadam komunističkoj strani.
I…
Situacija je brzo eskalirala…
Odlučio sam da je neprijatelj mog naroda i da će umrijeti. Onda sam ga ubio.
Nisam znao što radim.
Kontrolirali su me bijes i mržnja.
Nisam mogao razmišljati.
Moj je problem što ništa više ne vidim kad se naljutim.
Ne mislim. Ne osjećam…
Kako si ga ubio?
Pretukao sam ga i bacio s krova.
-Pretukao si ga golim rukama? -Da.
Tog sam dana postao lud.
Nije me više nizašto bilo briga.
-Sad je drukčije razgovarati o tome. -Hvala što si to podijelio sa mnom.
U zatvoru si sedam godina. Pomirio si se s tim što si učinio.
No najvažnije je, kaješ li se zbog toga?
-Naravno. -Kaješ li se?
Svakoga dana.
Svaki se dan gledam u zrcalo.
Ovdje je mali tip koji kaže: "Ti si ubojica." Tako će biti do smrti.
Kalijevom boravku u zatvoru zasad nema kraja,
služi neodređenu kaznu.
Čini se da je daleko od toga da se pomiri sa svojim unutarnjim demonima.
TREĆI DAN
Nuuk je možda zatvor maksimalne sigurnosti
s najopasnijim zatvorenicima na Grenlandu,
ali radi rehabilitacije,
dobro odgojeni zatvorenici smiju napustiti zatvor i raditi u gradu.
Upoznat ću nekoga po imenu Nikolaj,
za kojeg kažu da smije izlaziti iz zatvora svaki dan da bi radio vani.
Pozvao me da dođem na njegovo radno mjesto.
To je progresivno, zar ne?
Nikolaj? Bok. Raphael.
-Nikolaj. Drago mi je. -Drago mi je.
Rekli su mi da te mogu pratiti na posao.
-Rano je ujutro… -Naravno.
-Ovo radiš svaki dan? -Radim to svaki dan.
Svakog jutra, Nikolaj prolazi kroz vrata zatvora maksimalne sigurnosti
da bi radio u brodogradilištu.
Koliko dugo radiš ovdje?
-Otkad sam osuđen. -A kako si dobio posao?
Kolegica mi je prijateljica. Prihvatio sam posao.
-Plaćaju li te? -Da.
Zapravo, dobro mi plaćaju.
Imam veću plaću od čuvara.
-Stvarno? -Da.
Znaju li oni to?
Mislim da znaju.
Dakle, zatvor plaća.
Da. Čini se da je tako.
I evo nas.
Zatvor dopušta Nikolaju da popravlja brodove u lakirnici
kako bi lakše dobio posao kad iziđe na slobodu.
To je golemo povjerenje u zatvorenika.
Iza ugla imamo brod.
Vidiš…
-Ovo je brod na kojem radiš? -Da, to je to.
Ispušne pare su baš jake.
Upravo sam otvorio boju pa zato. Ja sam se već navikao.
Baš sam to htio reći. Mene je nekako omamilo.
Nekako… Ajme!
-Da, besplatna droga. -Da.
Ne znam, Nikolaju ovo baš ide.
Napušta zatvor i radi.
Zanimljivo je. Koliko ljudi zna, osim ljudi za koje je radio…
Ne samo da radi, nego i odlazi u grad.
Ne izgleda kao kriminalac, oni izgledaju kao i svi drugi.
Dakle, hoda ulicom kao i svi drugi. Ali na kraju ide natrag u zatvor. Malo ljudi zna.
Kako si završio u zatvoru?
Uhvatili su me kako krijumčarim tri kilograma marihuane iz Danske.
-Ti si diler? -Da.
Kolika je ulična vrijednost te količine droge?
-Više od milijuna. -Oko milijun funta ulične vrijednosti?
Da, tako je.
To je puno. Kakvu si kaznu dobio za toliku količinu droge?
-Dvije godine i dva mjeseca. -Jesi li prvi put u zatvoru.
-Ne. -Aha.
U Danskoj sam bio u zatvoru zbog krađe auta.
Dobro. Bi li se opisao kao zločinac?
Bavio sam se zločinom, ali nisam baš bio u zatvoru.
-Jer te nisu uhvatili, zar ne? -Upravo tako.
Ali sad imam 35 godina i…
imam dvoje djece za koju sam odgovoran. Kad odslužim kaznu, gotovo je.
-Gotov si. -Tako je.
Je li to napast? Je li…
Poslovni razred, lijepi hoteli, odmori.
-To donosi droga. -Da.
Toga se sad moraš odreći?
Točno.
-Kako su te uhvatili? -Droga mi je bila u kovčegu.
-Toliko očito? -Da.
Ali tako se pakira. Psi to neće nanjušiti. Samo…
-Ne otkrivaj previše detalja. -Neću, znam.
Kako je služiti kaznu u novom zatvoru?
Jer… Noću si još pod ključem.
Ne možeš izaći iz zatvora nakon 18 h?
Noću zaključavaju ulazna vrata.
-Možeš se kretati unutra. -Mogu, tako je.
Imaš li osjećaj da si kažnjen?
-Ne. -Nemaš osjećaj da si u zatvoru?
Ondje je kao u hotelu.
Izlazim, ondje spavam i ujutro sam opet vani.
To je hotel.
-Hvala što si mi to ispričao. Vidimo se. -Nema na čemu.Vidimo se poslije.
Može, vjerojatno se vraćam oko 17 h.
-Dobro. -Ali izlazim opet u 18 h.
Večeras imam spoj.
-Pa super. -Da.
-Pravi si igrač. -Tako je to s curama.
Tako je. U redu, vidimo se poslije.
Da, vidimo se. Bok!
Čini se besmislenim zatvarati Nikolaja noću,
po veliku cijenu za državu kad može dolaziti i odlaziti kako hoće.
Nikad nisam vidio takvo što.
Njemu je definitivno dobro u zatvoru.
Na kraju mi je rekao da odlazim na spoj.
Zatvorenik je na izdržavanju kazne, ali izlazi na spoj.
Ključna je rehabilitacija u zatvoru.
No on se ponaša kao da je u kampu za odmor.
Vraćam se u Odjel A. s osuđenim ubojicom Kalijem.
On ne može u grad.
Umjesto toga, večer opet provodi u ćeliji.
Ovo je moja ćelija.
Neuredno je kad ja…
To je tvoj prostor.
-Ovo je tvoj TV? -Da.
-Imamo samo tri kanala. -Na televizoru?
Da, usrani kanali. Pokazuju sranja.
Ovo je Blu-Ray konzola.
-Možeš gledati filmove? -Da.
-Ovo je tvoj PlayStation? -Da.
Jer bi neki rekli: "Treba ga kazniti, ne smiju mu dopuštati ovakve stvari."
Oni koji tako misle kurca ne znaju.
Jer…
Već sam kažnjen, oduzeta mi je sloboda.
Kad mi je Kali pokazao PlayStation, ugledao sam mobitel.
To nije pametni telefon. Pripada zatvoru.
Dobio si ga od zatvora?
Ne možeš fotografirati ili ići na internet.
To je poput običnog telefona.
Ovo me zbunjuje jer činjenica je da vam zatvor…
Daju vam mobitele s kojima možete zvati izvan zatvora.
Nikad nisam čuo za takvo što.
Mislim da je to briljantna ideja.
Ograničeni ste, ne možeš fotografirati,
ne možeš se koristiti internetom. Koga možeš nazvati?
Pa, obitelj.
Ja… Biram broj koji želim. Oni sve slušaju. Znaju što govoriš.
-Nadziru pozive. -Tako je.
-Možeš li primati pozive? -Da.
Obitelj te može nazvati?
-Bilo kada? -U svako doba dana, u ponoć.
Zadivljen sam, moram reći.
To je spas. Jednom sam bio tužan oko ponoći.
Nije bilo nikoga, ali imao sam mobitel.
Nazvao sam mamu, brata, obitelj. Mogu razgovarati s njima.
I oni sa mnom.
Dobro je što mogu ovako razgovarati s obitelji.
To je razlika između uspješne rehabilitacije i budućnosti bez nade.
ČETVRTI DAN
Četvrti je dan.
Zatvorenici iz Odjela A mogu vježbati jedan sat dnevno.
Idemo na trening.
Kad ste tako blizu Arktika, to znači čišćenje snijega.
Kako ne znaju kad će ih osloboditi,
prekrasni prizori Grenlanda nude im utjehu.
Ralph, moraš shvatiti,
ovo nam je nedostajalo.
Vidimo brodove. Vidimo tuljane.
Katkad dođu kitovi.
-Stvarno? -Vidimo… Da.
To je sjajno.
A katkad dok ovo gledamo,
sjetimo se kako su naši preci plovili. Bar ih se ja sjetim.
-Lijepo je izaći. -Da.
Da, čak i ako je hladno.
-I igraš se sa strojem. -To je posao za lijenčine.
-To je posao za najbolje. -Dobro.
Mislio sam da je ovo lagano, teško je.
Povuci malo dolje.
Počinje raditi.
Ovo nije lako.
Dobro mu ide.
-Uklonit ću i sve ovo. -Za lokalce koji su bili u Danskoj,
ovo im je dio identiteta.
Ovo mi je nedostajalo. Ovo je moj dom.
-Sjećaš se toga? -Snijeg je dobar.
-Ovako je bilo kad si bio mali? -Da. Oduvijek volim snijeg.
Imao si idilično djetinjstvo?
-Nisam. -Bilo je lijepih iskustava.
Naravno.
No sjebao nas je sustav. Moja je obitelj imala krizu
kad je moj stariji brat poginuo u nesreći.
Što mu se dogodilo?
Utopio se.
-Stvarno? -Da.
Tako da…
Sve je krenulo po zlu. Moji se roditelji više nisu mogli brinuti za nas.
Odveli su nas u sirotište.
Koliko si tad imao godina?
Oko sedam.
Tad si postao problematičan?
Naravno, nedostajao mi je dom. Nedostajali su mi roditelji.
Trebali su doći po nas. Ali poslije…
Zaposlenici sirotišta rekli su nam:
"Ne, ne žele vas. Ne vole vas."
-Zbilja? -Da.
To su bile laži. Naravno, da su moji roditelji pokušali odvesti nas kući,
ali potjerali su ih.
-Tko ih je potjerao? -Zaposlenici sirotišta.
Odakle je osoblje?
-Jesu li to bili lokalci? -Država.
To je bila država. Bio si… Dobro.
Kad je Kali završio u sirotištu,
lokalne stanovnike, poput njegovih roditelja,
danske su vlasti diskriminirale i smatrale su ih nepodobnima.
Ovakvi su stavovi duboko naštetili Kaliju
i mnogim drugim lokalnim stanovnicima.
Tada sam prezirao svoju obitelj.
Govorili su mi laži. Bio sam dijete i vjerovao.
To je zauvijek ostavilo učinak na nas, znaš?
Kad ti kažu da te roditelji ne vole…
-To je grozno. Imaš li odnos s obitelji? -Da, sa svima.
Obožavam ih.
-Posjećuju li te? -Da.
Čini se da si duševno miran.
Znaš, ti si nasilan čovjek. Počinio si grozno ubojstvo…
Ne.
Nikad si to neću oprostiti.
I…
Ne znam što ću s tom krivnjom.
Ali vidio sam mnoge zatvorenike koji su počinili takve zločine. Poludjeli su.
Ja ne želim poludjeti.
Tako to prihvaćam.
Bi li rekao da te zatvor rehabilitirao?
Sam sam se rehabilitirao.
Unatoč onomu što Kali kaže, brinem se da će povratak u društvo
za koje misli da ga je uništilo
otežati njegovu rehabilitaciju.
Zasad me iznenadilo koliko je malo čuvara u ovom zatvoru.
Ali danas provodim vrijeme s njima,
počevši od Karstena, šefa osiguranja.
-Zdravo -Bok.
-Znači, ovo je kontrolna soba? -Da.
-Vidim da imate puno ekrana. -Da.
Posvuda po zatvoru imamo kamere.
Vrata možemo otvoriti odavde.
Možemo uključiti svjetlo oko zatvora.
Vani vidimo svaki kut.
Mislim da je ovo najsuvremeniji zatvor na sjeveru Europe.
Iako je sustav video nadzora impresivan
i stoga im treba manje čuvara, to nikad neće zamijeniti vrijednu potporu
koju osoblje pruža zatvorenicima.
Lene je tradicionalna danska čuvarica,
naviknuta na danske načine.
Neugodan joj je pristup novog grenlandskog zatvora.
Kako se ovaj zatvor i način rada
uspoređuju s onim u Danskoj?
Ovdje nemaju sustav.
Kad smo došli prije dva mjeseca, nije bilo ničega.
-Ni strukture. -Ne.
-Ni discipline. -Ne.
Naravno da onda rade gluposti.
Puše marihuanu i slične stvari.
Meni je jako zanimljivo
to što nemaju puno čuvara.
-Postoji osjećaj praznine. -Da.
-Naviknut sam na režime. -Da.
-Buđenje u sedam, zatim… -Da, znam.
To se i meni sviđa.
-Toga ovdje nema. -Ne. Nije dobro.
-Vjerojatno jer je populacija mala… -Da, to ne funkcionira.
Zato što su moji kolege
susjedi zatvorenika.
Mogu im biti očevi i majke.
Mislite li da
čuvari zato strahuju od zatvorenika?
Mislim da da.
Mislim da se boje zatvorenika…
Kad ovi odsluže kaznu, živjet će skupa vani kao susjedi.
-Zatvor ne može tako funkcionirati. -Ne.
Mislite li da je to pogreška? Izgradnja ovog zatvora i cijela ova ideja?
Ne, mislim da je ideja ovog zatvora dobra.
Ali mislim da…
Kad bi doveli neke čuvare iz Danske, više od četiri… Sad nas je samo četvero.
-Zbilja? -Da.
To bi puno pomoglo.
Nevjerojatno.
Osoblje se boji zatvorenika.
Nema režima. Nema discipline.
To nije zato što su zatvorenici opaki i opasni
i mogli bi nauditi čuvarima, već je jednostavno zajednica tako malena
da se svi poznaju i zatvorenici manipuliraju.
Znaju biti prijeteći, a da ne prijete.
Možda im brat živi do spomenutog čuvara.
Dovoljan je samo jedan pogled
ili neka šifrirana poruka:
"Ako mi nećeš dati da radim što želim…"
Rekla je da puše marihuanu i nitko im ništa ne može.
Čine to bez ikakve kontrole.
Iako je još rano,
osiguranje poštovanja i autoriteta čuvara ključno je.
To je teško u gradu gdje se svi poznaju.
Oštar, ledeni Krajolik iza zatvorskih zidina
stalni je podsjetnik na kulturu lova
koja je u srcu identiteta stanovnika Grenlanda.
Ovaj zatvor isprobava radikalan pristup
da bi zatvorenici bili u kontaktu sa svojom baštinom.
Omogućavaju i najtežim prijestupnicima da idu u lov.
Pratim zatvorenika Akua, dvojicu čuvara i lovačku pušku u potragu za tuljanima.
Vade pušku iz vozila…
Zatvorenik će je moći upotrebljavati, kao i ja.
Nadam se.
Dobro jutro. Raphael. Drago mi je.
Jonas. Drago mi je.
Idemo na područje poznato po tuljanima.
Meso tuljana omiljena je hrana na Grenlandu.
Ubijemo li kojeg, odmah će ga iskomadati,
a meso će odnijeti u zatvor za večeru.
Jesi li lovio prije zatvora?
-Jesam. -Jesi?
-Da. -Lovio si tuljane?
Da.
Stigli smo do najboljeg mjesta za tuljane.
Puška je puna i spremna.
Ima domet od 1800 metara.
Samo moramo čekati.
Koliko si dugo u zatvoru?
Godinu i osam mjeseci.
-Koliku si kaznu dobio? -Na osam godina.
Zašto si poslan u zatvor?
Ubio sam čovjeka.
-Ubio si čovjeka? -Da.
Previše sam popio.
Već te puštaju u lov. To je prilično liberalno,
ljudi bi čak rekli da je to nečuveno.
Što misliš?
Dobro je što izlazim.
Jesi li ga poznavao? Je li ti bio prijatelj?
Stranac. Ne poznajem ga.
-Kako se to dogodilo? -Pretukao sam ga i…
bacio u vodu.
Čime te je toliko naljutio?
Ne znam. Ne sjećam se.
-Svjedokinja je rekla što sam napravio. -Što ti misliš o tome što si ubio drugog?
Plačem
i često sam depresivan.
Da.
Kako se sada vidiš, kao muškarac?
Ljudi u ovoj zajednici gledat ćete kao ubojicu.
Možda ako prebolim činjenicu da sam nekoga ubio
i ako ću se uzorno ponašati, možda sve bude u redu.
Mislim da će tako biti, da.
Nevjerojatno je što smijem ploviti
i opet ići u lov.
Ova jedinstvena privilegija moguća je
tek sad kad su zatvorenici opet u svojoj zemlji.
Rehabilitiramo zatvorenike
kako bismo ih pripremili da opet budu među ljudima.
Nećemo samo upregnuti te ljude.
Današnji lov na tuljane i ribe nije bio uspješan. Ali nije riječ o tome.
Poanta je da oni zatvorenike,
u ovom slučaju osuđenog ubojicu,
koji je odslužio tek jednu od osam godina kazne,
iz zatvora vode u lov.
Nasilni zatvorenici na Grenlandu imaju drukčiji tretman
nego vjerojatno igdje drugdje na svijetu.
Kad sam se vratio u zatvor, zatvorenik Marshall
primio je posebne posjetitelje.
brata, šurjakinju i nećaka.
Dok su on i drugi lokalni zatvorenici bili 2000 km dalje u Danskoj,
obiteljski su posjeti bili rijetkost.
Marshalla danas posjećuje brat koji je inače policajac.
Do su dva ekstrema: kriminalac i borac protiv kriminala.
-Uživaj u posjetu. Kuhao si! -Jesam.
Sjajno.
Bliskost s obitelji pomaže mu da se nosi s nasilnom prošlošću.
Riječ je o rehabilitaciji, zar ne? Ovo je podsjetnik na ono što im nedostaje.
Marshalla su iz Danske doveli bliže obitelji
u nadi da će mu ovakvi trenuci promijeniti život.
Kraj je mog boravka u ovom odvažnom, novom, eksperimentalnom zatvoru.
Želim pitati upraviteljicu Tinu o izgledima za budućnost.
-Koja je filozofija ovog zatvora? -Dvostrana je.
Moramo štititi društvo.
Ali glavni nam je cilj rehabilitacija.
Ako želimo učiniti ljude boljima,
ne možemo se koristiti rešetkama i kaznama
te ih gledati svisoka.
Moramo ih tretirati kao ljudska bića
da bi naučili pozitivno komunicirati s drugima.
Što je sa žrtvama?
Mislim da većina zna da su oni u zatvoru.
I znaju da moraju raditi da bi bili bolji ljudi.
Ovdje je teško jer ne možeš izbjeći da ne srećeš svoga napadača,
ako je na slobodi
i živi u istom gradu.
Ne možeš ih izbjeći.
Navikli smo se na to.
Imamo društvene probleme
koji neke prate već generacijama.
Što nosi budućnost?
Nadam se da donosi bolju rehabilitaciju
koja će smanjiti stopu kriminala
jer mislim da neće biti ništa bolje
ako zatvorimo ljude i bacimo ključ.
Upraviteljica očito ima viziju kako izvući najbolje iz problematičnih zatvorenika,
što bi, ako sve upali, pomoglo s rehabilitacijom najopasnijih zločinaca.
Vlasti misle da je rehabilitacija najbolje rješenje za zatvorenike.
A ključ za to je vraćanje grenlandskih zatvorenika
u njihovu zajednicu, a ne da budu 2000 km dalje u Danskoj.
No zatvorenici i čuvari teško se nose s novim zatvorom i novim režimom.
No vlasti vjeruju da će to profunkcionirati, a vjerujem i ja.
Prijevod titlova: Marko Mravunac