A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Grönlandon járunk a Nuuk Szigorúan Ellenőrzött Börtönben.
Csak négy hónapja nyílt meg,
de az ország legveszélyesebb bűnözőinek ad otthont.
Gyorsan eldurvult a helyzet.
És úgy döntöttem, hogy halált érdemel.
Grönland legkeményebb bűnözőit korábban az anyaországban,
Dániában börtönözték be.
Ma már viszont erre a célra rendelkezésre áll
Grönland első szigorúan ellenőrzött börtöne.
Büntetésnek érzed az ottlétet?
Az egy szálloda.
Ez a börtön az emberségességre épül.
Mert azzal szerintem nem oldunk meg semmit,
hogy csak hosszú időre lecsukjuk őket.
Grönland egy kis közösség.
Képesek rendet tartani az őrök a rabok közt úgy, hogy együtt nőttek fel?
Szerintem az őrök félnek a raboktól.
Félsz az őröktől?
Mi olyan vicces ebben?
Én Raphael Rowe vagyok.
És egy hetet fogok eltölteni ebben a börtönben.
Nem először ülök rács mögött.
Az Egyesült Királyságban tényleges életfogytiglanra ítéltek
egy olyan gyilkosságért, amit el sem követtem.
Tizenkét hosszú évbe telt, hogy tisztára mossam a nevem.
Most beutazom a világot, hogy megtudjam, milyen az élet
a világ legkeményebb börtöneiben.
Grönlandon járunk, a világ legnagyobb szigetén.
Ennek ellenére csupán 57 000 ember lakja.
De ez a gyönyörű sarkvidéki ország meglehetősen sötét múlttal rendelkezik.
A dán gyarmatosítás során
a vadászattal foglalkozó őslakosokat városokba
kényszerítették,
így tönkretéve a bevett életmódjukat és rengeteg társadalmi problémát teremtve.
Az erőszakos és szexuális bűncselekmények elkövetésének arányában
Grönland a világelsők között van,
messze megelőzve az Egyesült Államokat.
Ennek ellenére csupán 148 rendőr dolgozik az országban.
Nuukban járunk,
ahol mindenki ismer mindenkit.
Épp járőrözni indulok azokkal, akik ezt a kis közösséget szolgálják.
Arra vagyok kíváncsi, milyen úgy betartatni a törvényeket,
hogy szinte minden állampolgárt ismer az ember.
Úristen!
Épp most jelentették be ezt a testi sértést.
Tisztán látszódik az arca, még így sapkában is. Ti biztosan...
Igen, ismerjük is. Úgyhogy behozzuk.
El is indultunk felkutatni a támadót.
Szerintetek miben más Grönlandon rendőrnek lenni, mint máshol?
Abban, hogy szinte mindenkit személyesen ismerünk.
Hívtak ki volt osztálytárshoz?
- Igen, előfordult már. - Értem.
De van ennek előnye is,
mert könnyebb úgy
szót érteni velük és lenyugtatni őket, hogy ismerik a rendőrt,
aki értük jött.
Tehát most a támadó felkutatása következik.
Ami nem olyan nagy kihívás egy kis közösségben.
A támadó akár letöltendő börtönbüntetést is kaphat a tettéért.
Grönland csak nemrég nyitotta meg az első szigorúan ellenőrzött börtönét.
Ezért eddig Dániában börtönözték be az ilyen elkövetőket.
De ez már a múlt.
Akik ilyen indokolatlanul rátámadnak valakire,
mostantól az ország fővárosában épült nuuki börtönben találhatják magukat.
Egy hetet fogok eltölteni ebben a modern börtönben.
Négy hónapja nyitotta meg a kapuit,
de így is az ország legveszélyesebb bűnözőinek ad otthont.
Grönland építtetett egy saját börtönt, mert úgy tartották helyesnek,
hogy a grönlandi elítéltek
Grönlandon töltsék le a büntetésüket,
a saját közösségükben.
De ez felvet egy nagy kérdést.
Képesek olyan börtönőrök megfelelően felügyelni az ország
legveszélyesebb elítéltjeit, akik együtt nőttek fel velük?
Nem látni mást, csak sziklákat és havat.
Meg a tengert. Ami igazán gyönyörű.
Biztos, emlékezteti a rabokat, miről maradnak le.
Főleg azokat, akik nagyon hosszú büntetést kaptak.
Meg is érkeztünk.
Ő volna az.
Zakatol a szívem.
Kicsit ideges vagyok, mert nem tudom, mi vár odabent.
Ez a börtön nehézfiúkkal van tele.
A legtöbb börtönőr pedig olyan helybéli,
aki csak nemrég kezdte a szakmát, kivéve néhányukat.
- Helló! - Szia!
Például Karstent,
aki a tapasztalt börtönőrök kis táborába tartozik.
Leveszem a bilincset.
Vetkőzz le!
Pakolj ki!
Az órámat is?
Igen.
Nyisd ki a szád! Nyelvet ki!
- Rendben. - Megvagyunk.
Mehetsz.
Felöltözhetsz.
Mi után kutattok, amikor átnézitek egy elítélt ruháit?
Telefon, fegyver, hasis után.
Itt a hasis megy?
Igen, az a legnépszerűbb.
Visszaveheted.
Nagyon ledöbbentem,
- hogy kezet ráztál velem. - Igen.
- Kellemetlen érzés volt. - Tudom.
Minden új elítélttel kezet rázunk.
- Szia! - Szia!
A börtön csupán 48 férőhelyes.
Gyere utánam!
A legtöbb rab nagyon veszélyes, Dániából hazahozott elítélt.
De a cellámhoz mégis egy új börtönőr vezet el,
aki most először dolgozik börtönben.
Erre van a...
Még lift is van.
Mintha egy lakóépületben lennék, nem börtönben.
A hely...
hangulata, stílusa,
kinézete, illata, közömbössége
teljesen lefegyverzett.
Épp ez a lényege, hogy nyugtató hatással legyen...
az itt fogvatartott rabokra.
A legszigorúbban ellenőrzött szárnyba tartok. Az A szárnyba.
Itt tartják fogva a legveszélyesebb rabokat.
Itt van a cellád.
- Ez egy szárny? - Ja.
Itt kell bemennem?
- Igen, itt. - Oké.
Azta! Most mondjátok meg!
Nem egy tipikus börtönszárny. Legalábbis én...
nem ilyenben voltam.
Én meg azt hittem, fel kell szívnom magam, különben egyből belém kötnek.
Nem rossz.
- Ez a cellám? - Aha.
Minden berendezés, amit eddig láttam, vadonatúj volt.
Ha veszélyben érzed magad, ezzel tudod jelezni.
Ez pedig itt a vészjelző.
Tehát ez, ha veszélyben érzed magad.
Rendben.
Van a cellában tv, lámpa, szekrény, hűtő, ablak.
Meg zuhanyzó és WC is.
Egy börtönben ennél többre nem is vágyhat az ember.
Biztosan sokan úgy vannak vele, hogy túl jó körülmények ezek
egy elítélt bűnözőnek.
Helló!
Te vagy az új fiú?
- Igen. Helló! Raphael. - Kali.
- Raphael?
Igen, Raphael.
- Honnan jöttél? - Londonból.
- Igen? - Aha.
És te? Te grönlandi vagy?
Igen, grönlandi. Tősgyökeres.
Értem, és te is ebben a szárnyban vagy?
Aha, enyém a szomszéd cella.
Értem. Kicsit meglepett a hely.
Mert nagyon nem hasonlít más börtönökre.
Az biztos.
Az őrök általában...
Itt minden őr zöldfülű.
Szinte azt se tudják, mit csinálnak.
Ezért olyan meglepő elsőre ez a hely.
- Aha. - Rendesnek tűnnek, de...
- Körbevezetnél, mert nem... - Persze.
Kezdjük az elején!
- Oké. - Ezek szerinted mik?
Ott nyomták el a cigit? Csak...
Nem, az ott mind hasis.
Itt bent tekert valaki cigit?
A tesóm is volt ebben a cellában.
- A tesód? - Aha.
Ezek az égésnyomok...
Azok azért vannak, mert régen itt keverték a hasist.
És ha kiesett egy kis hasis...
- Az égett. Értem. - ...akkor ráléptek.
Megdöbbentő, hogy milyen nyíltan beszélnek a benti droghelyzetről.
Mindenki magára mos vagy egy ember végzi?
Nem, egy ember végzi. Az én feladatom intézni a mosást. De...
Akkor ez a te dolgod. Te mosol mindenkire?
Aha.
Tehát te ezt a börtönmunkát végzed.
- Igen. - És mennyit fizet?
Nem sokat, olyan...
12 koronát óránként.
Szóval...
De ez elég ahhoz, hogy megvedd, ami kell?
- Dehogy. - Értem.
- Küldhetnek be nektek pénzt? - Aha.
Aki jól szeretne élni idebent...
annak csencselnie kell bizonyos dolgokkal.
Milyen dolgokkal?
Hasistól kezdve...
- Bármivel, amihez hozzáférsz. - Aha.
Ez pedig a közösségi tér, ahol össze tudtok ülni dumálni...
Aha. Itt szoktunk tévézni, dumálni, enni.
Nagyon nyugis a hangulat,
de itt mindenki kiszámíthatatlan, veszélyes bűnöző.
Őrnek pedig nyoma sincs.
Ez máskor is így szokott lenni, nincs mindig bent őr?
Aha.
Elvannak a saját dolgukkal.
A börtönben arra biztatják a rabokat, hogy magukra főzzenek,
így próbálják önállóbbá tenni őket.
Marshall még azt is felajánlotta, hogy csinál nekem egy szendvicset.
Aha.
És mikor szabadulsz majd?
Azt még nem tudom.
Mit követtél el, hogy meg se szabták
a büntetésed hosszát?
Összevertem egy drogdílert.
Épp hasist vettem tőle,
erre átment pöcsfejbe.
Mit tettél pontosan vele?
Hátulról leütöttem, ő elájult, én meg leléptem.
Voltál már ezelőtt is börtönben?
Aha.
Igen, támadtam már rá rendőrökre,
őrökre, csak úgy másokra... Ja.
Marshallt hat hete szállították át egy dán börtönből.
Kíváncsi vagyok, hogy milyen hatással van rá,
hogy grönlandiak közt élhet.
Ideküldtek vagy te döntöttél úgy, hogy ide szeretnél jönni?
Megkérdezték, hogy vissza akarok-e jönni.
És nyilván igent mondtam, hisz grönlandi vagyok.
Van itt rokonságod? Vannak testvéreid?
Nyolc testvérem van. Az öcsém rendőr. A többiek mással foglalkoznak.
Az öcséd rendőr?
Szóval ti vagytok az érem két oldala. Nem?
Tartóztatott már le ő?
Nem.
Többször előfordult, hogy minden sisimiuti zsaru rám vadászott.
Teljesen beöltözve, golyóálló mellénybe, sisakba.
Miért vagy ilyen erőszakos?
Talán azért, mert sokat vertek kis koromban.
Ha elcsentem egy kis pénzt,
megvertek.
Félsz az őröktől?
Nem.
Mások az itteni őrök, mint a dán őrök?
Az nem kifejezés.
Mi olyan vicces ebben?
Igen, nagyon mások.
Vagyis naivabbak.
Igen.
A dán őröket az ujjam köré csavartam, de itt nem akarok ilyeneket csinálni.
Úgy látszik, az itthonlét jó hatással van arra, hogy viszonyul Marshall
a törvény embereihez.
Én még azért nem tudom, hogy érzek igazán ezzel a hellyel kapcsolatban.
Olyan fura ez a hely.
Egyáltalán nem hasonlít börtönszárnyra. Olyan...
„nyugtalanító” talán a jó szó.
Túl otthonos az egész.
Na meg itt van Marshall.
Meg a többiek, akiket mind veszélyes emberekként jellemeznek.
Grönland visszavette a legveszélyesebb elítéltjeit
Dániától.
És én most velük élek együtt.
Elérkezett a 21.00 óra, úgyhogy mindenkit bezárnak a cellájába.
Lezuhanyozhatok, ha akarok.
Ihatok egy hideg italt a hűtőből.
De 21.00 óra után nem léphetek ki a cellámból.
Pont az ilyesfajta korlátozások tudják mentálisan...
szétkúrni az embert.
MÁSODIK NAP
Az első reggelemet csoportterápiával fogom tölteni.
- Helló! - Karácsonyra készülődünk.
Igen?
- Na? - Értem.
Azzal mihez kezdesz majd?
Kiragasztom.
- A cellád falára? - Igen.
Ki szervezte ezt meg?
- Te? - Igen.
És itt dolgozol vagy külsős vagy?
Itt dolgozok.
Értem. Te is itt dolgozol?
Igen.
Készíthetek én is pár virágfüzért?
Persze.
Ez csak a közelgő ünnep miatt van vagy ez egyfajta csoportterápia?
Csak karácsonyi hangulatot szeretnénk.
Értem. Nagyon jó ez a program.
Csak nehogy aztán honvágyatok legyen tőle.
- Nagyon kedves vagy. Köszi, Kali. - Még forró.
Oké.
Önkéntesként vagy itt?
Nem. Tanárnő vagyok.
Aha.
Iskolában is tanítasz vagy csak itt?
- Iskolában is. - Értem.
A volt sulimban is tanított.
Akkor már kisgyerek kora óta ismered?
- Igen. - Kis szemétláda korom óta.
Most is kis szemétláda?
Nem. Nagyon rendes.
Ez de fura!
Tehát már régóta ismered.
- Tudod, honnan jött. - Igen.
Mi a véleményed erről a börtönről?
Inkább egy szállodára hasonlít.
És ez jó vagy rossz?
Szerintem jó.
A szándék egyértelműen megvan,
de ez nem valami hatékony reintegrációs program.
Tovább bonyolítja a helyzetet,
hogy a rabok gyerekkoruk óta ismerik a börtönben dolgozókat.
Majd feltűnt, hogy egy őr és egy rab épp barátian megosztozik egy szál cigin.
Még nem találkoztunk. Raphael.
- Mikael. - Mikael.
- Ez itt a dohányzó. - Igen.
- Szoktál cigizni a celládban? - Nem.
A cellákban tilos dohányt tartani.
- Az egy dolog. - Nem szoktam.
- Sosem cigizek a cellámban. - Értem.
Mióta vagy bent?
Hét hónapja.
És még egy év tíz hónapig itt is leszek.
- Aha. - Ja.
Mit követtél el?
Hasist próbáltam csempészni Dániából Grönlandra.
- Csempészet. - Aha.
De tagadja a vádakat.
- Van is még két hete, hogy... - Fellebbezzen.
- Igen. - Értem. És fellebbezel majd?
Igen. De előtte még beszélnem kell az ügyvédemmel.
- De amúgy drogcsempész vagy? - Nem.
- Néha talán egy kicsit. - Tehát néha igen.
- Így mindjárt más. - Ja.
„Nem vagyok díler, csak néha talán egy kicsit.”
- Pontosan. - Voltál már korábban is börtönben?
Igen, tíz hónapot ültem...
kokainért és amfetaminért.
- Tehát drogokért. - Igen.
- Csempészetért. - Ja.
- Igazi karrier ez már. - Ja.
Milyen ez a börtön a dán börtönhöz képest?
Ez egy új börtön.
- Úgyhogy még vannak bajok. - Aha.
Például a... Az őrök, mondjuk, rendesek,
szép a kilátás is. A cellák is jók.
- Aha. - A dán börtönnél jobb.
A legtöbb börtönben
nincs ilyen kedélyes viszony rab és őr között.
De eljött az ebédidő,
és szeretnék többet megtudni a szomszédomról, Kaliról.
Mióta vagy bent?
Mielőtt áthoztak volna ide, már hét évet ültem máshol.
- Értem. - Szóval...
- Egy dán börtönben? - Aha.
Tehát téged is Dániából hoztak át ide.
Igen.
- Te akartál átjönni ide? - Igen.
Hisz itt születtem. Ez a hazám.
Itt még a levegő is más.
És milyen volt a dán börtön?
A legnagyobb különbség az, hogy ott sokkal jobban bántak az emberrel.
A dán őrök többet beszélgettek velünk. Ott törődtek velünk.
Ha egy rabnak rossz napja volt,
egyből odament hozzá egy őr, hogy minden rendben van-e.
Hogy eszik-e. Ott foglalkoztak az emberrel, ha valami baja volt.
Ott gondolom, tapasztalt,
- jól képzett őrök dolgoztak. - Igen.
Ha valamin felhúztam magam, megkérdezték, hogy mi a baj.
Mindig megpróbáltak segíteni.
Az itteni őrök nem keverednek velünk.
Ha megkérem valamelyiküket, hogy együnk együtt...
csak ledöbben. Azt se tudják, mit válaszoljanak.
Csak állnak ott, hogy:
„Nem tudom, hogy azt szabad-e.” Aztán lelépnek.
Ha pedig szólok nekik, hogy rossz napom van, rossz kedvem van,
az a legrosszabb.
Mert lehet, hogy bezárnak.
A dán őrök jól bántak velünk.
Kik kerülnek ide?
Akik testi sértésért ülnek.
Rablásért.
Apróbb dolgokért meg gyilkosságért.
Mondjuk, csak én ülök gyilkosságért.
- Tehát gyilkosságért ülsz. - Aha.
Hogy jutottál ide?
Egy árvaházban nőttem fel.
Problémás srác voltam.
Ráadásul sorra vesztettem el a barátaimat.
- Meghaltak? - Öngyilkosság.
- Igen? - Aha.
Grönlandon ez nagyon nagy probléma.
Nem tudom, miért. De itt csak úgy hullanak az emberek.
Próbáltam beszélni erről másokkal, de a grönlandiak
nem szeretnek belemenni ilyenekbe.
Itt nem beszélünk ki semmit.
Mindenki csak veri a mellét,
hogy itt minden jó.
Hogy mi vagyunk a legjobbak, hogy milyen szép az ország.
Ja, a nagy faszt.
Nem így van.
Hullanak az emberek.
Öngyilkosság, gyerekbántalmazás...
A nemi erőszak is egy óriási probléma.
A bennem élő düh, gyűlölet miatt öltem.
Akkoriban...
gyűlöltem a családomat.
Azt láttam,
hogy mindenkit cserbenhagynak...
úgyhogy vagy magamat ölöm meg, vagy valaki mást.
És kit öltél meg?
Egy idegent?
Igen. Bulizni voltunk a barátaimmal,
és épp politikáról beszélgettünk.
Én kommunista vagyok.
És...
gyorsan eldurvult a helyzet.
És úgy döntöttem, hogy halált érdemel, mert ő a népem ellensége.
Szóval megöltem.
De nem tudtam, miért csinálom.
Tele voltam gyűlölettel és dühvel.
Teljesen elvakítottak.
Ha valamin felhúzom magam, teljesen elvesztem az önuralmam.
Olyankor nem gondolkodok.
Hogy ölted meg?
Megvertem és ledobtam a tetőről.
- Puszta kézzel verted meg? - Aha.
Azon a napon kattantam be.
Nem érdekelt már semmi a világon.
De most már más erről beszélni.
Értékelem, hogy elmondtad ezeket.
Hét éve vagy már börtönben. Szóval megértetted a tetted súlyát.
De ennél talán fontosabb, hogy meg is bántad?
- Persze. Minden... - Megbántad?
Mindennap bánom.
Mindennap, amikor a tükörbe nézek,
tudatosul bennem, hogy gyilkos vagyok.
És ez már így is marad.
Kali egyelőre nem látja a büntetése végét,
hisz határozatlan időre ítélték.
De úgy tűnik, sok időre is lesz szüksége, hogy végre szembenézhessen a démonaival.
HARMADIK NAP
A nuuki börtön ugyan egy szigorúan ellenőrzött börtön,
ahova Grönland legveszélyesebb bűnözőit zárják,
de a jó magaviseletet tanúsító rabok
kimehetnek a városba dolgozni a reintegrációjuk segítésének érdekében.
Épp Nikolaira várok,
akinek engedélyezték, hogy mindennap kimehessen
a városba dolgozni.
Megkért, hogy kísérjem el egy munkanapján.
Nagyon haladó szellemű ez az...
- Nikolai? - Aha.
Szia! Raphael.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Akkor elkísérhetlek a mai munkanapodon?
- Jó korán van... - Persze.
- Mindennap dolgozol? - Igen, mindennap.
Nikolai minden reggel elhagyja autóval ezt a szigorúan ellenőrzött börtönt,
mert várja a hajószerelői munkája.
És mióta dolgozol ott?
Szinte azóta, hogy lecsuktak.
Hogy kerültél oda?
Az egyik barátom ott dolgozik.
- Értem. - Ő ajánlotta fel, én meg belementem.
- Fizetést is kapsz? - Igen.
Ráadásul nem is keveset.
Jobban keresek, mint a börtönőrök.
- Igen? - Aha.
Ezt ők is tudják?
Szerintem igen.
Tehát kifizetődő bűnözni.
Ja. Úgy néz ki.
Itt is vagyunk.
A börtön engedélyezte, hogy Nikolai hajószerelőként dolgozzon,
hogy a szabadulása után legyen munkája.
Nem sok börtönben bíznának ennyire a rabokban.
Itt is van a hajó. Ezen...
- Ezen dolgoztok most? - Aha.
Nagyon erős festékszag van idebent.
Ja. Mert most bontottam ezt ki. Én már nem is érzem.
Ezt akartam mondani, hogy te valószínűleg már nem is érzed,
én meg mindjárt beállok tőle.
- Itt ingyen is be lehet állni. - Ja.
Nikolai szorgoskodik. Neki így telnek a mindennapjai.
Elhagyja a börtönt és dolgozik.
Érdekes helyzet. Vajon hány ügyfél tudja róla, hogy ő egy rab?
Ráadásul a városba is kimehet.
Vajon ott hányan mondanák meg róla, hogy ő egy bűnöző?
Hiszen ezt ránézésre nem lehet megmondani.
De ettől ő még egy elítélt. És szinte alig tud erről valaki.
Hogy jutottál ide?
Megpróbáltam átcsempészni a határon három kiló hasist.
A grönlandi határon.
- Tehát drogdíler vagy. - Igen.
Mennyi az utcai értéke három kiló hasisnak?
Több, mint egymillió.
Tehát ennyi hasisnak, több mint egymillió font...
- Ja. Igen. - ...az utcai értéke.
Az nem semmi.
Mekkora büntetést kaptál ezért a rengeteg drogért?
Két év két hónapot.
Először vagy börtönben?
- Nem. - Értem.
Dániában autólopásért ültem.
Aha.
Akkor mondhatjuk, hogy megrögzött bűnöző voltál?
Sok mindent elkövettem, de börtönben nem sokat voltam.
- De csak mert nem kaptak el, nem? - De.
De most már 35 vagyok,
és gondoskodnom kell a két gyerekemről.
Úgyhogy a szabadulásom után felhagyok a bűnözéssel.
- Igen? - Aha.
Mi vitt bele? Csak a...
Az első osztályon repülés, a szép szállodák, a sok nyaralás.
- Ilyen jól éltél? - Aha.
És akkor mindezt feladod majd?
Igen.
Hogy buktál le?
Átnézték a bőröndömet.
- Ennyi? - Aha.
Pedig úgy raktam el, hogy ne érezzék a kutyák se.
Annyi, hogy...
- Ne oszd meg mindenkivel a részleteket! - Tudom.
Milyennek találod ezt a börtönt?
Elvégre estére oda is be vagy zárva.
Jól tudom, hogy 18.00 óra után nem hagyhatjátok el a börtönt?
Csak a kinti kapukat zárják be 18.00-kor.
- De bent szabadon mozoghattok. - Igen.
Büntetésnek érzed az ottlétet?
- Nem. - Nem hat börtönként?
Inkább szállodaként hat.
Én csak aludni járok oda vissza a munkámból.
Az egy szálloda.
- Köszönöm az őszinteséged. - Ugyan.
Még beszélünk!
Oké. Rendben. Olyan 17.00 körül érek majd vissza.
- Oké. - De 18.00-kor el kell jönnöm.
Randim lesz.
- Szuper! - Ja.
- Nőcsábász. - Mindenki jó valamiben.
Az biztos. Rendben, Nikolai, akkor majd beszélünk!
Oké, sziasztok!
Elég értelmetlennek tűnik nem kevés pénzért
bezárni éjszakára Nikolait,
ha közben teljesen szabadon mozoghat.
Sosem láttam még ilyet börtönben.
De számára nagyon előnyös ez a felállás.
Búcsúzás közben elmondta, hogy ma este randira fog menni.
Börtönbüntetését töltő elítéltként.
A reintegráció nagyon fontos.
De azt látom rajta, hogy neki ez az egész olyan, mint egy nyaralás.
Visszatértem a börtönbe a gyilkosságért ülő Kalihoz.
Ő nem hagyhatja el a börtönt.
Úgyhogy a ma estét is a cellájában fogja tölteni.
Íme a cellám.
Elég nagy a kupi, mert...
Ha neked így jó, nem baj ez.
- Ez akkor a te tv-d? - Aha.
De csak három csatorna van.
Igen?
Aha, és mind szar. Csak szar műsorokat adnak.
Itt a Blu-ray lejátszóm.
- Akkor tudsz filmezni. - Aha.
- Ez pedig a PlayStationöd? - Aha.
Egyesek szerint a börtön azért van, hogy bűnhődjön az ember.
Hogy hiba, hogy ilyen dolgaid lehetnek itt.
Lófaszt se tudnak azok, akik így gondolkodnak.
Mert...
az én büntetésem az, hogy megfosztanak a szabadságomtól.
Miközben Kali megmutatja a PlayStationét, feltűnik, hogy telefonja is van.
Nem egy okostelefon, csak ilyen börtöntelefon.
Tehát ezt a börtön adta?
Nem lehet vele fényképezni, nem lehet rajta internetezni.
Ez kb. csak egy vezetékes telefon.
Nagyon le vagyok döbbenve, hogy a börtön
adott neked egy mobiltelefont,
amivel bárkit felhívhatsz,
ilyet még sehol máshol nem láttam.
De zseniális ötlet ez tőlük.
De azért le vagy korlátozva, mert nem tudsz fényképezni, internetezni.
Kit tudsz hívni rajta?
Hát a családomat.
Meg bárkit, akit akarok.
De lehallgatják a beszélgetéseket.
- Ja, szóval mindent rögzítenek. - Igen.
- Tudnak hívni is rajta? - Aha.
Akkor felhívhat a családod.
- Bármikor felhívhatnak? - Akár éjfélkor is.
Le vagyok nyűgözve.
Az életem is múlt ezen,
mert volt, hogy nagyon le voltam törve éjfélkor,
és itt nem tudtam volna senkivel beszélni erről.
De ezzel fel tudtam hívni anyát. A tesóm. A családom.
Beszélhetek velük.
És ők is velem.
Mindenképpen előnyös, hogy a rabok tudnak így kommunikálni a családjukkal.
Ez tartja bennük a lelket, ami a sikeres reintegráció alapja.
NEGYEDIK NAP
A negyedik napnál járok.
Az A szárnyban fogvatartottakat mindennap kiengedik egy egyórás testmozgásra.
Úgyhogy meg is indulunk edzeni.
Az Északi-sarkhoz ilyen közel ez hólapátolást jelent.
Ezeknek a raboknak, akik nem tudják,
meddig lesznek még idebent, támaszt nyújt Grönland szépsége.
Meg kell értened, Raph,
hogy nekünk ez sokat jelent.
Láthatjuk a hajókat. A fókákat.
Néha még egy-egy bálnát is.
- Tényleg? - A... Igen.
Ez de menő!
És amikor végignézünk a tájon,
a hajózó őseinket látjuk magunk előtt.
Legalábbis én.
- Jó idekint lenni. - Aha.
Még így is, hogy hideg van.
És a gépet is lehet nyúzni.
Az a lustáknak való.
- Dehogy, az a menőknek való. - Ja.
Azt hittem, ezzel könnyebb lesz. De nem.
Nyomd kicsit le!
Ez lesz az.
Nem könnyű ám ez.
Jól csinálja.
Innen is el kell lapátolnom a havat.
A Kalihoz hasonlóan korábban Dániában bebörtönzött grönlandiaknak
nagyon fontos a hólapátolás élménye.
Nagyon hiányzott ez. A hazám.
- Nosztalgikus? - Igen. Ilyen a jó hó.
A gyerekkorodra emlékeztet?
Igen. Imádtam a havat.
Akkor idilli gyerekkorod volt?
- Nem. - De azért voltak jó élményeid?
Igen, persze, voltak.
De kibaszott velünk a rendszer.
Majdnem széthullott a családom,
amikor a bátyám meghalt egy balesetben.
Mi történt vele?
Vízbe fulladt.
- Tényleg? - Igen.
Akkor...
ment tönkre minden.
A szüleink ezután nem tudtak gondoskodni rólunk.
Szóval árvaházba kerültünk.
Hány éves voltál ekkor?
Kb. olyan hét.
És ekkor kezdtél el rossz útra tévedni?
Persze, hiszen hiányzott az otthonom. A családom.
Azt mondták, eljönnek értünk.
De...
az árvaházi dolgozók folyton azt hajtogatták,
hogy már nem szeretnek minket.
- Tényleg? - Igen.
Persze csak hazudtak. Az anyukám...
a szüleim próbáltak visszaszerezni minket,
de folyton elhajtották őket.
- Kicsodák? - Az ott dolgozók.
És ők hova valósiak voltak?
- Grönlandiak... - Dánok voltak.
Ja, hogy dánok voltak. Te...
Értem.
Abban az időben, amikor Kali árvaházba került,
a dán hatóságok gyakran diszkriminálták
és alkalmatlan szülőknek bélyegezték az olyan őslakos grönlandiakat,
mint Kali szülei.
Ez a rendszer rengeteg fájdalmat okozott Kalinak
és sok más hozzá hasonló grönlandi őslakosnak.
Ekkoriban gyűlöltem a családomat.
Hisz kisgyerekként elhittem ezt a sok hazugságot róluk.
Egy életre rányomta ez a bélyegét az egész családomra,
sajnos.
Elhitették velem, hogy nem szeretnek a szüleim.
Borzalmas lehetett.
Tartod a kapcsolatot
- a családoddal? - Igen, persze.
Nagyon szeretem őket.
- Bejárnak hozzád? - Ja.
Nem tűnsz egy meggyötört embernek.
Pedig erőszakos vagy. Elkövettél egy szörnyű gyilkosságot...
Hát...
sosem fogok tudni megbocsátani magamnak.
És...
nem tudom, mihez kezdhetnék a bűntudattal.
De sok más hozzám hasonló elítéltet láttam már, akik idővel megőrültek.
És én nem akarok ilyen sorsa jutni.
Én így állok ehhez.
Akkor sikerült a börtönnek reintegrálnia téged?
Én reintegráltam magam.
Mindezek ellenére én nem vagyok olyan biztos benne,
hogy Kali képes lenne reintegrálódni
egy olyan társadalomba, ami az ő szemében ilyen kegyetlen volt.
Nagyon ledöbbentett, hogy milyen kevés börtönőr dolgozik ebben a börtönben.
Úgyhogy ma őket fogom bemutatni,
Karstennel kezdve, aki a börtön biztonsági főnöke.
Helló!
Szia!
- Tehát ez volna a vezérlőterem. - Igen.
- Látom, rengeteg monitorral dolgoztok. - Igen.
Minden be van kamerázva.
Tudjuk innen irányítani a kaput.
És a börtön világítását is.
A börtön falait is kamerák figyelik.
Véleményem szerint ez Észak-Európa legmodernebb börtöne.
A börtön kamerarendszere tényleg elismerésre méltó,
és így kevesebb őrre is van szükség,
de ezzel nem lehet helyettesíteni az elképesztően fontos
kisegítő személyzetet.
Lene egy tapasztalt dán börtönőr,
aki a dán módszerekhez van szokva.
Ő nem ért egyet az új grönlandi börtön módszereivel.
Milyen ez a börtön és ennek a börtönnek a rutinja
a dán börtönökéhez képest?
Itt nincs semmilyen rutin.
Amikor két hónappal ezelőtt megérkeztünk, teljes káosz fogadott minket.
- Nem volt rutin? - Nem.
- Se rendszer? - Nem.
Úgyhogy a rabok mindenfélét megengednek maguknak.
Például hasist szívnak, meg ilyenek.
Számomra az egyik legérdekesebb jelenség
a börtönőrök hiánya.
- Olyan üresnek hat ez a börtön. - Igen.
A legtöbb börtönben
van rutin. Ekkor kelés, ekkor... - Igen.
Kell is a rutin.
- De itt nincs rutin. - Nincs. Ami nagy baj.
Feltételezem, hogy a lakosság száma miatt...
Igen, ez is egy nagy baj.
Hogy előfordulhat, hogy az egyik kollégám amúgy
az egyik elítélt szomszédja.
Vagy az apja, vagy az anyja.
Szerinted...
okozhatja ez azt, hogy egy őr tartson egy elítélttől?
Szerintem igen.
Szerintem az őrök félnek a raboktól,
mert tudják, hogy a szabadulásuk után lehet, hogy a közelükben fognak élni.
És így nem működhet jól egy börtön.
De nem ám.
Szerinted rossz ez így?
Szerinted úgy rossz
az egész elképzelés, ahogy van?
Nem, az alapelképzelés szerintem rendben van.
De szerintem...
ha felvennénk ide néhány dán őrt,
nem csak négyet...
Most négyen vagyunk.
- Valóban? - Aha.
Akkor az sokat javítana a helyzeten.
Nem akartam hinni a fülemnek.
Az őrök félnek a raboktól.
Nincs rutin. Nincs rendszer.
Szerintem az őrök nem attól félnek,
hogy itt rájuk támadnának az elítéltek.
Hanem attól, hogy milyen jól ismerik őket a közösség mérete miatt.
Attól félnek, hogy manipulálják őket.
Az elítéltek pedig tudják, hogy fenyegessenek meg burkoltan egy őrt,
hisz a testvérük lehet, hogy épp az adott őr szomszédja.
Tudják, hogy elég csak egy sajátos nézés
vagy egy kétértelmű mondat, hogy érzékeltessék egy őrrel,
hogy jobb, ha békén hagyja őket.
Lene szerint a rabok szabadon hasisoznak.
Mindenféle ellenállás nélkül.
Ugyan új még a börtön,
de az őrök iránti tisztelet és a pozíciójuk elismerése fontos lenne.
Amiket nehéz úgy kialakítani, hogy mindenki ismer mindenkit.
A börtön falain túlnyúló kopár, hófedte táj
örök emlékeztetőjéül szolgál
a grönlandiak vadászkultúrájának.
A börtön egy nem hétköznapi módszerrel
próbálja életben tartani ezt a kultúrát az elítéltekben.
Még a legveszélyesebb elítélteket is el szokták vinni vadászni.
Aku, egy elítélt, két őr
és egy vadászpuska társaságában épp egy ilyen vadászatra tartunk.
Most kerül elő a puska a kocsi csomagtartójából,
amit az elítélt is használhat majd, és én is.
Remélhetőleg.
Jó reggelt! Raphael. Örvendek!
Jonas. Örvendek!
Egy fókák által kedvelt fjord felé tartunk.
A fókahús nagyon népszerű Grönlandon.
Ha sikerül elejtenünk egyet, helyben megnyúzzák majd,
a húsát pedig visszaviszik a börtönbe vacsorára.
A börtönbekerülésed előtt is vadásztál már?
- Aha. - Tényleg?
- Igen. - Akkor is fókákra?
Ja.
Megérkeztünk a fókák által kedvelt fjordra.
A puska bevetésre kész.
A lőtávolsága 1800 méter.
Most már csak várnunk kell.
Mióta vagy börtönben?
Egy év nyolc hónapja.
És mennyi időre ítéltek?
Nyolc évre.
Mit követtél el?
Megöltem egy embert.
- Gyilkosságért? - Aha.
De tök részeg voltam.
Ennek ellenére kijöhetsz a börtönből. Ami nagyon haladó szellemű,
de egyesek nem értenek egyet ezzel.
Mit gondolsz erről?
Azt, hogy hasznos ez számomra.
Ismerted az áldozatodat? Kit öltél meg?
Egy idegent. Nem ismertem.
Hogy történt?
Megvertem, és...
a vízbe dobtam.
Mivel dühített fel ennyire?
Nem tudom. Nem emlékszem.
Ezeket is csak egy szemtanú vallomásából tudom.
Milyen hatással van rád a tudat, hogy megöltél egy embert?
Nagyon bánom.
Sokat sírok és depressziós is vagyok miatta.
Ja.
Te miként tekintesz most magadra?
Mert az itteni közösség tagjai a gyilkost fogják látni benned.
Talán, ha túlteszem magam azon, hogy megöltem egy embert
és ha normálisan viselkedek, megváltozik majd ez.
Szerintem legalábbis.
Csodálatos érzés...
hogy újra hajózhatok...
és vadászhatok.
Ez a kiváltság Dániában nem illette volna meg
az elítélteket.
Ez a reintegrációs program része,
így könnyebb lesz az elítélteknek visszailleszkedni a társadalomba.
Segíteni szeretnénk őket ebben.
Zsákmányt ugyan nem ejtettünk, de nem is ez volt az út lényege.
Az út lényege az volt, hogy egy elítélt,
ebben az esetben egy gyilkos,
aki a nyolcéves büntetése második évét tölti,
kijöhessen a börtönből, hajóra szállhasson és vadászhasson.
Grönlandon máshogy bánnak a veszélyes elítéltekkel,
mint szerintem bárhol máshol a világon.
A börtönbe arra értem vissza, hogy Marshallt éppen
számára fontos emberek látogatják.
A testvére, a sógornője és az unokaöccse.
Sok itteni elítélt
korábban Dániában volt bebörtönözve,
ahol ritkaság volt egy ilyen látogatás.
Marshallt meglátogatta a testvére,
aki egyébként rendőr.
Az érem két oldala.
A bűnöző és a bűnüldöző.
- Jó mulatást! Csináltál vacsorát? - Aha.
Ez igen!
A családja közelsége úgy tűnik, jó hatással van
erre a korábban erőszakos emberre.
A reintegráció a cél.
Így emlékeztetik a rabokat, mi várja őket kint.
Azért hozták haza Marshallt Dániából,
hogy az ilyen pillanatok segítsenek neki megváltoztatni az életét.
Letöltöttem a büntetésem ebben az új, kísérleti börtönben.
Ideje megkérdezni a börtön vezetőjét, Tinát, hogy mi a terve a börtönnel.
Milyen céllal épült ez a börtön?
Két fő céllal épült.
Egyrészt, hogy biztonságban élhessen a lakosság.
Másrészt pedig, hogy reintegráljuk az elítélteket.
Ha azt szeretnénk,
hogy az elítéltek jobb emberré váljanak, az büntetéssel, lenézéssel
nem fog menni.
Csak normális emberi bánásmóddal,
hogy el tudják tanulni ezt a hozzáállást.
És az áldozatok mit szólnak ehhez?
Szerintem sok áldozat tudja, hogy igazságot szolgáltattunk nekik.
És tudják, hogy az elítéltek tesznek majd érte, hogy jobb emberek legyenek.
Nem egyszerű a helyzetünk, mert ha kiszabadul egy elítélt,
akkor szinte biztosan össze fog futni
az áldozatával,
hisz kevesen vagyunk.
Kizárt, hogy ne találkozzanak.
De ezt itt már mindenki elfogadta.
Rengeteg társadalmi problémával küzdünk,
vannak, amelyek már generációk óta kísértenek minket.
Mit tartogat a jövő?
Remélhetőleg még hatékonyabb reintegrációs programokat,
amiktől csökkenni fog a bűnelkövetés,
mert azzal szerintem nem oldunk meg semmit,
hogy csak hosszú időre lecsukjuk őket.
A börtön vezetőjének
konkrét elképzelései vannak arról, hogy lehet a legjobbat kihozni
Grönland legveszélyesebb bűnözőiből,
és ha sikerrel jár, az nagyban segítheti a reintegrációjukat.
A grönlandi hatóságok a reintegrációban látják a megoldást.
Ennek egyik alapköve, hogy a grönlandi elítélteket
megpróbálják hazahozni,
hogy ne Dániában töltsék le a büntetésüket.
De az elítéltek és a börtönőrök is nehezen alkalmazkodnak
az új börtönhöz és az új keletű módszerekhez.
Ennek ellenére a hatóságok hisznek a program sikerességében, ahogy én is.
A feliratot fordította: Szabó Gábor