EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Nuuk høysikkerhetsfengsel på Grønland.
Det ble åpnet for fire måneder siden og huser landets farligste forbrytere.
Det eskalerte fort.
Jeg bestemte meg for at han måtte dø.
Tidligere ble Grønlands verste forbrytere sendt til fengsel i Danmark,
øyas tidligere kolonimakt.
For første gang i historien soner de nå straffene sine
i Grønlands første høysikkerhetsfengsel.
-Føler du at du blir straffet? -Det er som et hotell.
Det er et dristig eksperiment.
Jeg tror ikke det blir bedre
om vi bare låser folk inne og kaster nøkkelen.
Men samfunnet er sammensveiset,
så kan landets farligste kriminelle styres av vakter de vokste opp med?
Jeg tror de er redde for fangene.
Er du redd for vaktene?
Hva er så morsomt?
Jeg heter Raphael Rowe.
Jeg tilbringer en uke i dette høysikkerhetsfengselet.
Det er ikke min første gang bak murene.
I Storbritannia ble jeg dømt for et drap jeg ikke hadde begått
og dømt til livstid uten mulighet til løslatelse.
Jeg brukte tolv lange år på å renvaske meg.
Nå reiser jeg verden rundt for å finne ut hvordan livet er
i noen av verdens tøffeste fengsler.
Grønland, verdens største øy.
Men her bor det bare 57 000 innbyggere.
Til tross for dets skjønnhet har dette arktiske landet en mørk fortid.
Under Danmarks kolonistyre ble de tradisjonelle jaktmiljøene her
tvunget inn i byer,
noe som ødela levesettet deres og skapte sosiale problemer som går i arv.
I dag har Grønland et av verdens høyeste antall voldelige og seksuelle lovbrudd,
med en drapsrate som er dobbelt så høy som i USA.
Men landet har bare 148 politibetjenter.
Jeg er i Nuuk, et lite samfunn hvor alle kjenner alle.
Jeg skal ut på patrulje med dem som passer på dette sammensveisede samfunnet.
Jeg vil finne ut hvordan det er å håndheve loven
når du kjenner de fleste du passer på.
Herregud.
Det kom inn en rapport om et voldelig angrep.
Man kan se hvem han er, selv om han har lue på. Dere…
Vi kjenner ham. Vi skal arrestere ham.
Politiet drar for å finne overfallsmannen.
Hva er unikt med å være politibetjent her på Grønland?
Vi kjenner nesten alle.
-Kanskje dere gikk på skolen med dem? -Ja, noen ganger. Det skjer.
Det kan være bra at du kjenner dem, for det er lettere å snakke med dem
og roe dem ned når de kjenner personen som arresterer dem eller snakker med dem.
Politiet må finne angriperen.
Men i dette lille samfunnet tar det ikke lang tid.
Når han blir tatt, får han kanskje en fengselsstraff.
Hittil har ikke Grønland hatt sitt eget høysikkerhetsfengsel.
Voldsforbrytere ble sendt til Danmark for å sone.
Nå har de det.
Og slike menn, som begår uprovoserte angrep,
kan ende opp i det nye fengsel her i Nuuk, Grønlands hovedstad.
Jeg skal tilbringe en uke i dette toppmoderne fengselet.
Det har bare vært åpent i fire måneder og huser landets farligste fanger.
De har bygget et nytt fengsel her på Grønland
fordi de mener at grønlandske fanger skal sone her i hjemlandet
og blant sine egne.
Det er et høyt spill.
Er dette landet, hvor vakter og fanger vokste opp sammen,
klart til å ta seg av de voldelige forbryterne?
Jeg ser bare stein og snø.
Og havet. Og det er et vakkert syn.
Og det er en påminnelse om hva de går glipp av.
Særlig de som skal sone lange straffer.
Her er fengselet.
Jeg har hjertebank.
Jeg er litt bekymret, for jeg ikke vet hva jeg kan forvente.
Her inne sitter noen barske forbrytere.
De fleste vaktene er grønlendere som kommer rett fra skolen, men ikke alle.
-Hallo. -Hei.
Jeg blir innregistrert av Karsten,
en av de få erfarne vaktene som starter opp fengselet.
Ta av håndjernene.
Du må ta av deg alle klærne.
Tøm lommene.
-Gi deg klokken? -Ja.
Åpne munnen. Ja, tunge.
-Ja. Veldig bra. -Ja.
Gå.
Nå kan du kle på deg.
Hva leter dere etter når dere ransaker en fanges klær?
Telefoner, våpen, hasj.
-Er hasj det vanligste stoffet? -Ja.
Greit.
Du overrasket meg, ikke fordi du var aggressiv,
men fordi du tok meg i hånden.
-Og det var ubehagelig for meg. -Ja.
Vi håndhilser på alle fanger som kommer hit.
-Hei. -Hei.
Det nye fengselet har bare plass til 48 innsatte.
Bli med meg…
De fleste fangene har kommet tilbake fra Danmark og er svært farlige.
Men jeg blir ført til cellen av en vakt som er helt fersk i jobben i fengsel.
Bli med meg ned hit…
Det har en jævla heis.
Dette føles som en boligblokk, ikke et fengsel.
Og allerede…
Atmosfæren her, designen,
utseendet, lukten og tomheten her har avvæpnet meg.
Det morsomme er at det var ment å være avslappende…
…for den innsatte som skal bo her.
Jeg skal til høysikkerhetsavdelingen: A-avdelingen.
Den huser de som regnes som de farligste fangene.
Og her skal du bo.
-Er dette celleblokken? -Ja.
-Skal jeg gå inn dit? -Ja.
Herregud, se på dette.
Dette ser ikke ut som en celleblokk. Eller den typen celleblokk…
…jeg er vant med.
Jeg vet ikke om jeg forventet å komme inn og spille tøff og være klar til kamp.
Greit.
-Skal jeg bo her? -Ja.
Så langt er alt jeg har sett helt nytt.
Ja vel.
Den har en tv, en lampe, noen skap, et kjøleskap, et vindu.
Dusj og toalett.
Når det gjelder fengselsceller, kan det ikke bli stort bedre.
Du synes kanskje at dette er for mye for en fange
som har begått en forbrytelse.
Hallo.
Er du den nye fyren?
-Ja. Står til? Raphael. -Kali.
-Raphael?
Raphael, ja.
-Hvor er du fra? -London.
-London? -Ja.
-Og du? Er du fra Grønland? -Ja, fra Grønland. Ren.
-Ok, og du bor i denne fløyen? -Jeg er naboen din. Jeg bor ved siden av.
Ja vel. Det er litt rart å være her.
Det føles veldig annerledes enn andre fengsler…
-Det er annerledes. -…hvor vaktene er…
Vaktene er helt ferske. De aner ikke hva de gjør.
Så når du kommer hit, får vi følelsen av: "Hva?"
-Ok. -De virker greie, men…
-Vis meg rundt, for jeg… -Ja.
Det første jeg vil vise deg… Vet du hva disse er?
-Svimerker etter sigaretter? Folk bare… -Nei, hasj.
Har folk rullet seg en rev?
Broren min bodde faktisk her.
-Broren din? -Han bodde her.
Alle svimerkene…
For de pleide å sitte her og blande hasj.
Og litt av hasjen som falt ned…
-Og svidde. -…tråkket på den. Og merke.
Jeg er overrasket over hvor fritt de snakker om narkotikaen her.
Må man vaske selv, eller er det en jobb?
Nei, det er en jobb. Det er faktisk min jobb å vaske dem. Men…
Så du er vaskehjelpen? Du vasker folks klær?
Ja.
Fengselet har ansatt deg, og du får betalt.
-Ja. -Hvor mye får du for det?
Jeg får bare tolv danske kroner i timen.
Så…
Men det er nok til å kjøpe ting du trenger?
-Nei. -Nei.
-Kan du få tilsendt penger? -Ja.
Hvis du vil bo her og leve skikkelig fint,
må du lange ting.
Du må selge ting. Hva slags ting?
Alt fra hasj til…
-Alt som kan langes. -Ja vel.
Dette er fellesområdet hvor dere kan sitte og prate og…
Se på tv, og vi spiser her.
Det føles veldig avslappet,
men disse mennene er eksplosive, ekte kriminelle.
Og det er ingen vakter her.
Er dere… Pleier det ikke å være en vakt til stede?
Nei.
Vaktene holder seg for seg selv.
Fengselet oppmuntrer de innsatte til å lage maten selv,
da det gjør dem mer selvstendige.
En av dem, Marshall, spurte om han skal smøre en skive til meg.
Ja.
Og hvor lenge holder de deg fengslet?
Jeg vet ikke enda.
Hva ble du dømt for, siden du ikke har fått en løslatelsesdato?
Jeg banket en narkolanger.
Jeg kjøpte hasj, og langeren var en kødd.
Hvor mye bank fikk han?
Jeg slo ham i bakhodet, slo ham bevisstløs, og så dro jeg.
Har du vært i fengsel før?
Ja.
Ja, jeg har banket opp politibetjenter,
vakter og andre… Ja.
Ja.
Marshall kom hit fra et fengsel i Danmark for seks uker siden.
Jeg vil vite om det å være tilbake i lokalsamfunnet hjelper ham.
Sendte de deg tilbake hit, eller ba du om å komme tilbake?
De spurte om jeg ville komme tilbake.
Jeg er grønlender, så jeg sa ja.
Har du familie her? Søsken?
Jeg har åtte søsken. Lillebroren min er politibetjent. Resten har jobber.
Er broren din politimann? Så dere er på motsatt side av muren?
-Har han arrestert deg? -Nei.
Mange ganger har alle politifolkene i Sisimiut vært på jakt etter meg.
Kledd i SWAT-utstyr.
Hvorfor er du så voldelig?
Kanskje fordi jeg ble slått mye i løpet av oppveksten.
Når jeg stjal penger, fikk jeg bank.
-Er du redd for vaktene? -Nei.
Er vaktene her annerledes enn vaktene i Danmark?
Selvsagt.
-Hva er så morsomt? -Ja, de er veldig forskjellige.
-Er de naive? -Ja.
Jeg pleide å kontrollere dem i Danmark, men jeg vil ikke gjøre det her.
Flyttingen til Grønland ser ut til å endre Marshalls holdning til autoriteter.
Men jeg vet ikke helt hva jeg skal tro om opplegget her.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Det ligner ikke på en celleblokk. Det er…
Jeg sier "urovekkende". Det er for komfortabelt.
Og så møtte jeg Marshall.
Han og alle de andre fangene blir beskrevet som farlige menn.
Grønland tar sine farligste fanger hjem fra Danmark.
Og nå er jeg midt oppi det.
Klokken er 21, og alle blir låst inne for natten.
Jeg kan ta en dusj. Jeg kan hente kald drikke i kjøleskapet.
Men jeg kan ikke gå ut døren etter klokken ni.
Jeg er på et sted som kan ødelegge psyken din…
…på grunn av begrensningene.
DAG 2
Min første morgen, og jeg har terapitime.
-Hvordan går det? -Vi pynter til jul.
Pynter til jul?
-Jeg sa det. -Ja.
-Og hva skal du gjøre med det? -Henge det opp.
-Henge det opp på veggen. -Ja.
-Har du organisert dette? -Ja.
-Så du er utenfra, eller er du ansatt? -Jeg er ansatt.
-Greit. Og du er også ansatt? -Jeg er sosialarbeider.
-Skal jeg lage lenker? -Ja, det kan du.
Handler dette bare om pynting, eller er det terapi?
Vi får julestemning.
Ok. Dette er jo veldig menneskelig.
Jeg vet ikke om det er bra. Du innser hva du går glipp av.
-Du er veldig snill. Takk, Kali. -Den er varm.
Ja.
-Jobber du som frivillig? -Nei. Jeg er lærer.
Lærer.
Underviser du her eller utenfor… fengselet?
-Utenfor. Ja. -Greit.
Hun var lærer på skolen min.
Lærer… Du kjente ham da han var liten?
-Ja. -Da jeg var en liten kødd, ja.
-Er han fortsatt en liten kødd? -Nei. Han er snill.
Det er sprøtt. Så du har kjent ham siden han var liten.
-Du kjenner historien hans. -Ja.
-Hva synes du om det nye fengselet? -Det er som et hotell.
-Er det positivt eller negativt? -Det er bra.
Dette er godt ment, men det er ikke skikkelig terapi.
Og det er en komplisert dynamikk
når fangene har kjent staben siden barndommen.
Så ser jeg en innsatt og en vakt som deler en sigarett, som gamle venner.
Vi har ikke hilst på hverandre. Raphael. Står til?
-Mikael. -Mikael.
-Dette er et røykerom. -Ja.
-Dere røyker ikke på rommene? -Nei.
Han har ikke lov til å ha tobakk på rommene.
-Med mindre du sniker litt inn. -Det er greit.
-Jeg røyker ikke inne. Det er ikke bra. -Ok.
-Hvor lenge har du sittet inne? -Sju måneder.
Det gjenstår ett år og ti måneder.
-Ja vel. -Ja.
Hva sitter du inne for?
Smugling av hasj fra Danmark til Grønland.
-Narkotikasmugling. -Han nektet for det.
Han hadde to uker på seg til å vurdere om han vil anke.
-Det stemmer. -Skal du anke?
Jeg prøver. Først må jeg snakke med advokaten min fra Danmark.
-Er du narkotikasmugler? -Nei.
-Noen ganger kanskje. Ja. -Noen ganger.
-Det holder. -Ja.
"Jeg er ingen langer, men kanskje noen ganger."
Nettopp.
-Ok. Har du sittet inne før? -Ja, i ti måneder. For…
Kokain og amfetamin.
-Så mer narkotika. Smugling. -Ja.
-En karrieresmugler. -Ja.
Hvordan er dette fengselet sammenlignet med Danmark?
Dette er et nytt fengsel. De har ikke fått på plass et system.
Så det er ikke så bra når det er… Vaktene er greie,
og uteområdet er bra. Rommet er bra. Det er bedre i Danmark.
I de fleste fengsler er det uvanlig at vakter og innsatte henger sammen.
Tilbake på kjøkkenet er det lunsj,
og jeg vil finne ut mer om naboen min, Kali.
Hvor lenge har du vært her?
Da jeg kom hit, hadde jeg allerede sittet inne i syv år.
-Ja vel. -Så…
-I Danmark? -Ja.
Så du er en av fangene de hentet fra Danmark.
Ja.
-Ville du komme tilbake? -Ja.
Dette er hjembyen min. Dette er mitt land. Luften er min.
Hvordan var fengselet i Danmark?
Den umiddelbare forskjellen er at de behandler oss mye bedre
i Danmark enn her.
De er mer pratsomme i Danmark. De gir deg behandling.
Hvis du har en dårlig dag, kommer vaktene inn.
De vil si: "Føler du deg bra? Vil du gå ut? Vi går en tur.
Spiser du?"
De tar seg av deg hvis du har problemer.
De er erfarne og har opplæring,
-og håndterer mange som deg. -Ja.
Hvis jeg blir sint, spør de: "Hvorfor er du sint?
Si det", og så hjelper de deg.
Vaktene holder seg for seg selv.
Hvis jeg spør: "Kom og spis med meg…"
blir de redde. De vet ikke hva de skal gjøre. De står bare der:
"Jeg vet ikke om jeg har lov til det." Så går de.
Og hvis jeg sier til dem: "Jeg har en dårlig dag. Jeg er nedfor",
det er farlig. Da kan de låse meg inne. Mens i Danmark behandler de meg bra.
Hvem sitter her?
De fleste på avdelingen er her for overfall. Tyveri.
Mange småting og drap.
Jeg er faktisk den eneste. Så…
-Så du sitter inne for drap? -Ja.
Hva skjedde?
Jeg vokste opp på barnehjem.
Jeg slet veldig.
Og vennene mine døde, én etter én.
-Døde? -Ja, selvmord.
-Jaså? -Ja. Det er et stort problem på Grønland.
Jeg vet ikke hvorfor. Folk dør her.
Jeg prøvde å snakke om det, men den pokkers grønlandske væremåten
er å legge lokk på det. Vi snakker ikke om ting.
Alle grønlendere gikk rundt og sa: "Vi har ingen problemer her.
Dette er verdens beste og vakreste land."
Dra til helvete. Det stemmer ikke.
Folk dør.
Selvmord, barnemishandling… Voldtekt er et stort problem.
Den drepende delen var sinnet og hatet.
Hatet mot mitt eget folk, på den tiden.
Så jeg tenkte…
"Alle forlater meg,
så enten dreper jeg meg selv, eller så dreper jeg noen."
Og mannen du drepte?
Kjente du ikke ham?
Nei. Jeg var på fest med vennene mine, og vi snakket om politikk.
Jeg er på kommunistsiden.
Og… det eskalerte fort. Så…
…bestemte jeg at: "Han er mitt folks fiende. Han må dø."
Så drepte jeg ham.
Jeg visste ikke hva jeg gjorde.
Jeg lot hat og sinne styre meg. Jeg klarte ikke å se eller tenke.
Når jeg blir sint, får jeg tunnelsyn. Jeg hverken tenker eller føler…
-Hvordan drepte du ham? -Jeg slo ham og kastet ham fra taket.
-Slo ham med bare hendene? -Ja.
Det var… Fra da av ble jeg gal.
Jeg sluttet å bry meg.
Det er annerledes å snakke om det nå.
Takk for at du deler det med meg.
Du har sittet i fengsel i sju år. Du har akseptert det du gjorde.
Det viktigste er, angrer du på det du gjorde?
-Selvsagt. Hver… -Føler du anger?
Hver eneste dag ser jeg meg i speilet.
En liten fyr her sier: "Du er en morder." Resten av livet.
Foreløpig er det ingen ende på Kalis fengselsopphold
fordi han soner en livstidsdom.
Det føles som om han er langt unna å akseptere sine indre demoner.
DAG 3
Nuuk er kanskje et høysikkerhetsfengsel med de farligste fangene på Grønland,
men for å rehabilitere dem,
får innsatte med god oppførsel forlate fengselet for å jobbe i byen.
Jeg skal møte en som heter Nikolai, som får lov til å forlate fengselet
hver dag for å jobbe.
Og han har invitert meg til arbeidsplassen sin.
Det er progressivt. Altså…
-Nikolai. -Ja.
Hei. Raphael.
-Hallo. Nikolai. Hyggelig. -Hyggelig.
Jeg fikk beskjed om at jeg kan bli med deg på jobb.
-Det er tidlig på morgenen… -Ja.
-Gjør du dette hver dag? -Ja.
Hver morgen kjører Nikolai ut porten fra dette høysikkerhetsfengselet
for å jobbe ved et verft.
-Hvor lenge har du jobbet her? -Siden jeg ble straffedømt.
-Hvordan fikk du jobben? -Kollegaen min er en venn av meg.
Så jeg tenkte: "Vet du hva? Jeg tar jobben."
-Tjener du penger? Får du betalt? -Ja. Jeg får faktisk bra betalt.
Jeg får bedre betalt enn vaktene.
-Virkelig? -Ja.
-Vet de det? -Jeg tror det.
-Jøss, det lønner seg å sitte inne. -Ja. Det gjør visst det.
Vi er fremme.
Fengselet lar Nikolai reparere båter ved et malerfirma i havnen
for å hjelpe ham med å få en jobb når han blir løslatt.
De har stor tillit til en fange.
Båten er rundt hjørnet.
-Du ser… -Er det båten du jobber med?
Det lukter veldig sterkt.
Ja. Jeg har nettopp åpnet dem. Jeg er vant til lukten.
Jeg skulle til å si det, men jeg får en liten rus,
bare… Jøss.
-Ja, en gratis rus. -Ja.
Nikolai surrer rundt. Det er dette han gjør.
Han kommer ut av fengselet og jobber.
Det er interessant. Hvor mange vet, bortsett fra dem han jobbet…
Han får også lov til å dra til byen.
Han ser ikke ut som en forbryter, for man kan ikke se det på folk.
Så han bare går rundt på gaten.
Men etterpå må han tilbake til fengselet. Ikke mange vet det.
-Hvordan ender en som deg opp i fengsel? -Jeg prøvde å smugle inn tre kilo hasj.
Fra Danmark.
-Er du narkolanger? -Ja.
Hva slags gateverdi har tre kilo hasj?
Over en million.
Så gateverdien tilsvarer en million pund.
-Gateverdi. Ja. -Det er mye penger.
Hva slags dom fikk du for den narkotikamengden?
To år og to måneder.
-Er dette din første fengselsstraff? -Nei.
I Danmark satt jeg i fengsel for å ha stjålet biler.
Nettopp.
Vil du beskrive deg selv som en karriereforbryter?
Jeg har vært inn og ut av kriminalitet, men ikke inn og ut av fengsel.
-Fordi du ikke har blitt tatt? -Stemmer.
Men nå er jeg 35 år gammel, og jeg har to barn å ta meg av.
Når dette er over, er jeg ferdig.
-Du er ferdig. -Ja.
Er det fristelsen? Var det bare…
Fly på første klasse, fine hotell, mange ferier.
-Takket være narkotikaen. -Ja.
-Er det noe du må si farvel til? -Ja, nettopp.
-Hvordan ble du tatt? -Det var i kofferten min.
-Så åpenlyst? -Ja.
Hvis du pakker det riktig, kan ikke hundene lukte det. Det er bare…
-Ikke fortell for mange detaljer. -Nei. Jeg vet det.
Hvordan er det å sone i det nye fengselet? For… Du er jo innelåst om natten.
Du kan ikke gå ut etter klokken seks?
De låser ytterdøren om natten.
-Du kan gå rundt inne. -Ja.
Føler du at du blir straffet?
-Nei. -Det føles ikke som et fengsel?
Det er som et hotell.
Jeg kommer ut dit, sover, så drar jeg ut igjen om morgenen.
Det er et hotell.
Takk for at du delte historien din. Vi ses senere.
Jepp. Kult. Jeg kommer nok tilbake rundt fem.
-Ok. -Men jeg skal ut igjen klokken seks.
-Jeg skal faktisk på stevnemøte i kveld. -Så bra.
-Damemagnet. -Sånn er det med jentene.
-Sånn er det. Vi sees senere, Nikolai. -Ja, sees senere.
Det virker meningsløst å låse Nikolai inne om natten
på statens regning når han kan komme og gå som han vil.
Jeg har aldri sett noe lignende. Dette fengselet fungerer bra for ham.
Han sa at han skal på stevnemøte i kveld.
Han er en fange som sitter inne, men han skal på stevnemøte.
Rehabilitering i fengsel er viktig,
men holdningen hans er: "Dette er en ferieleir."
Jeg er tilbake på A-avdelingen med den straffedømte morderen Kali.
Han får ingen byturer.
I stedet venter nok en kveld på cellen.
Dette er cellen min.
-Det blir rotete når jeg… -Det er ditt rom. Du gjør som du vil.
-Er dette tv-en din? -Ja.
Vi har bare tre kanaler.
-På tv-en? -Ja, det er drittkanaler. De viser dritt.
Dette er Blu-ray-spilleren.
-Du kan se på DVD-er? -Ja.
-Og dette er din PlayStation? -Ja.
For noen vil si: "Han bør bli straffet. Han burde ikke få ha sånne ting."
De som tenker det, har ikke peiling.
For…
…de straffet meg ved å ta friheten min.
Mens Kali viser meg sin PlayStation, ser jeg en mobiltelefon.
Det er ikke en smarttelefon. Det er en fengseltelefon.
-Du får den fra fengselet? -Den kan ikke ta bilder eller gå på nett.
Den er som en vanlig telefon.
Det er overveldende at fengselet
gir deg en mobiltelefon som du kan bruke til å ringe.
Jeg har aldri hørt om noe lignende. Det er en glimrende idé.
Den har begrensninger, for du kan ikke ta bilder.
Du kan ikke bruke Internett. Hvem kan du ringe?
Familien min. Jeg kan ringe dit jeg vil.
De lytter. De vet hva du sier.
-De overvåker telefonsamtalene dine. -Ja.
-Kan du ta imot samtaler? -Ja.
Familien din kan ringe deg?
-Når som helst? -Ja, ved midnatt.
Jeg er imponert.
Det er faktisk en livredder, for da jeg var nedfor rundt midnatt,
hadde jeg bare denne å snakke med.
Så jeg ringte mamma, broren min og familien min.
Jeg kan snakke med dem. Og de kan snakke med meg.
Å kunne snakke med familien må da være positivt.
Forskjellen på vellykket rehabilitering og en fremtid uten håp.
DAG 4
Det er dag fire.
Fanger i A-avdelingen får lov til å trene ute én time om dagen.
Så vi skal trene.
Vi er like ved Arktis, så det vil si at vi må måke snø.
Siden de ikke aner når de slipper ut,
gir den flotte utsikten over Grønland dem litt trøst.
Raph, du må forstå at vi har savnet dette.
Vi kan se båtene. Vi kan se seler.
Noen ganger kommer hvaler hit.
-Jaså? -Og vi kan se… Ja.
Så bra.
Og noen ganger når vi ser på det,
tenker vi på forfedrene våre, hvordan de seilte. Jeg gjør iallfall det.
-Det er fint å komme seg ut. -Ja, selv om det er kaldt.
-Og du får leke med maskinen. -Jobb for den late.
-Jobb for den kule. -Ja vel.
Jeg trodde dette var lett. Det er tungt!
Dra ned.
Det fungerer.
Dette er ikke lett.
Han klarer seg bra.
Jeg skal fjerne alt dette.
For grønlendere som Kali, som satt inne i Danmark,
er dette en viktig del av dem.
Jeg savner dette. Dette er hjemmet mitt.
-Er det sånn som du husker? -Det er bra snø.
-Var det sånn da du var barn? -Jeg har alltid elsket snøen.
Det høres ut som du hadde en idyllisk barndom.
-Nei. -Du hadde noen fine opplevelser?
Ja, selvsagt.
Men systemet ødela for oss.
Og familien min havnet i krise da storebroren min døde i en ulykke.
Hva skjedde med ham?
Han druknet.
-Jaså? -Ja.
Så…
Da gikk det utfor.
Foreldrene mine klarte ikke å ta vare på oss. De tok oss med til et barnehjem.
-Hvor gammel var du? -Rundt sju.
Var det da du begynte å utagere?
Ja. Jeg savnet hjemmet mitt og foreldrene mine.
De skulle hente oss. Men senere…
…kom de ansatte og sa: "De vil ikke ha dere. De er ikke glad i dere."
-Virkelig? -Ja.
Det var løgner. Mamma… Foreldrene mine kom til barnehjemmet for å hente oss,
men de ble bare dyttet vekk.
-Hvem dyttet dem vekk? -De ansatte.
Hvor kom de ansatte fra?
-Var de grønlenderne, eller… -Staten.
Så det var staten. Du var en…
Ja vel.
På den tiden da Kali havnet på barnehjem,
ble innfødte grønlendere som foreldrene hans,
ofte diskriminerte og ansett som uegnede foreldre av danske myndigheter.
Holdninger som dette, skadet Kali og mange andre urfolk fra Grønland.
Jeg foraktet familien min.
For jeg fikk høre løgnene, og jeg trodde på dem.
Og det påvirket oss resten av livet.
Å bli fortalt at foreldrene dine ikke er glad i deg.
Jeg kan ikke forestille meg det.
-Har du kontakt med familien din? -Ja. Alle sammen. Jeg elsker dem.
-Besøker foreldrene dine deg? -Ja.
Du ser ut til å ha funnet fred.
Du er en voldelig mann. Du begikk et grusomt mord…
Vel…
Jeg kan aldri tilgi meg selv for det.
Og jeg vet egentlig ikke hva jeg skal gjøre med den skyldfølelsen.
Jeg har sett mange andre innsatte som har begått slike forbrytelser. De blir sprø.
Og jeg vil ikke bli sprø. Det er sånn jeg aksepterer det.
Vil du si at fengselet har rehabilitert deg?
Jeg rehabiliterte meg selv.
Til tross for det Kali sier er jeg redd for at å flytte tilbake til samfunnet
som skadet ham,
kan gjøre det vanskeligere for ham å bli rehabilitert.
Det har slått meg hvor få vakter dette fengselet har.
Men i dag er jeg sammen med dem,
og jeg begynner med Karsten, sikkerhetssjefen.
-Hallo. -Hei.
DAG 5
-Så dette er kontrollrommet? -Ja.
-Jeg ser at dere har mange skjermer. -Ja.
Vi har kameraer rundt hele fengselet. Vi kan åpne porten herfra.
Og vi kan slå på lysene.
Utenfor kan vi se hvert hjørne.
Jeg tror det er det mest høyteknologiske fengselet i Nord-Europa.
Selv om det er et imponerende overvåkningssystem
og betyr at de trenger færre vakter,
kan det ikke erstatte den verdifulle støtten
de ansatte kan tilby fangene.
Lene er en tradisjonell dansk vakt. Hun er vant til det danske systemet.
Hun synes den at grønlandske tilnærmingen er ukomfortabel.
Hvordan kan dette fengselet og måten de gjør ting på
sammenlignes med den danske tilnærmingen?
De har ikke noe system her oppe.
Da vi kom hit for to måneder siden, hadde de ingenting.
-Ingen struktur? -Nei.
-Ingen disiplin? -Nei.
Og så må de gjøre dumme ting.
Som å røyke hasj og sånne ting.
Det jeg synes er interessant, er mangelen på vakter.
-Det føles så tomt. -Ja.
Jeg er vant til fengsler som har regler: opp klokken syv, bak døren…
Jeg liker det.
-Det har de ikke her. -Nei. Det er ikke bra.
Jeg mistenker at siden de har så få innbyggere…
Ja. Det funker ikke.
For kollegaene mine kan være naboen
til en av dem som sitter inne.
Det kan være faren deres, moren deres.
Tror du det gjør at vaktene er redde for fangene?
Jeg tror det.
Jeg tror de er redde for fangene,
for når de har sonet ferdig, må man bo nær dem.
-Og sånn kan ikke et fengsel fungere? -Nei.
Er dette et feilgrep?
At de bygget fengselet, hele ideen, var det et feilgrep?
Nei, jeg tror tanken bak fengselet er god.
Men jeg tror…
…hvis du hentet inn noen vakter fra Danmark,
mer enn fire… Nå er vi bare fire.
-Jaså? -Ja.
Det kunne vært til hjelp.
Det hun sa, var ikke til å tro. De ansatte er redde for fangene.
Det finnes ingen regler eller disiplin.
Jeg tror ikke det er fordi fangene er tøffe og farlige,
at de kanskje vil skade en vakt.
Det handler om at det er et så lite samfunn at de kjenner hverandre.
Så de kan manipulere.
De vet å være truende uten å true vaktene,
for broren deres bor kanskje ved siden av vakten som låser dem inne.
Og de trenger bare gi dem et blikk eller en kodet melding:
"Gi meg det jeg vil ha, la meg gjøre som jeg vil, ellers…"
Hun sa at de røyker hasj, og at ingen kan stoppe dem.
De gjør det uten kontroll.
Fengselet er fortsatt nytt,
men det er viktig å sørge for at vaktene har respekt og autoritet.
Det er vanskelig på et sted hvor alle kjenner alle.
Det nakne, isete landskapet utenfor fengselsmurene…
DAG 6
…er en påminnelse om jaktkulturen som er kjernen i grønlenderes identitet.
Fengselet prøver en radikal tilnærming
for å sørge for at fangene har kontakt med kulturarven sin.
Selv de barskeste lovbryterne får dra ut på jakt.
Jeg skal ut med Aku, en fange,
to vakter og en jaktrifle for å lete etter seler.
De henter frem riflen…
…som fangene får lov til å bruke, og jeg skal få bruke… håper jeg.
-God morgen. Raphael. Hyggelig. -Jonas. Hyggelig å møte deg.
Vi skal inn i fjorden, til et område med mye sel.
Selkjøtt er populært på Grønland.
Hvis vi skyter en, blir den slaktet på stedet,
og kjøttet blir middag i fengselet.
Drev du med jakt før du havnet i fengsel?
-Ja. -Jaså?
-Ja. -Seljakt?
Ja.
Vi har kommet til det beste stedet for seljakt.
Riflen er ladd og klar. Den har en rekkevidde på 1800 meter.
Nå er det bare å vente.
-Hvor lenge har du sittet inne? -Ett år og åtte måneder.
-Og hvor lang er dommen din? -Åtte år.
Hvorfor havnet du i fengsel?
Jeg drepte en mann.
-Drepte du en mann? -Ja.
Etter å ha drukket for mye.
Og du får allerede dra ut. Det er ganske liberalt,
og folk vil påstå at det er skandaløst. Hva mener du?
Det er bra for meg å dra ut.
-Kjente du ham? Var han en venn? -En fremmed. Jeg kjenner ham ikke.
-Hvordan skjedde det? -Jeg slo ham og…
…kastet ham i vannet.
-Hvorfor ble du så sint på ham? -Det husker jeg ikke.
Et vitne fortalte hva jeg gjorde.
Hvordan føles det å ha drept en mann?
Jeg gråter
og er ofte deprimert.
Ja.
Hvordan ser du på deg selv, som mann?
For folk i samfunnet her ser på deg som en morder.
Kanskje hvis jeg kommer over at jeg har drept noen
og oppfører meg bra, så går det bra.
Jeg tror det. Ja.
Det er utrolig at jeg får lov til å seile
og jakte igjen.
Dette unike privilegiet er bare mulig nå som fangene er tilbake i hjemlandet.
Vi driver med rehabilitering
for å forberede de innsatte på å være ute blant folk igjen.
Vi vil ikke sette folk i lenker.
Det var en mislykket jakt- og fisketur. Men det er ikke poenget.
Poenget er at de tar fanger,
i dette tilfellet en drapsmann som bare har sonet ett av åtte år,
ut av fengselet, ut i en båt, for å dra på jakt.
Voldelige fanger får en annerledes behandling på Grønland
enn noe annet sted i verden.
Når jeg kommer tilbake til fengselet, har Marshall noen spesielle gjester:
broren, svigerinnen og nevøen.
Da han og andre grønlandske fanger var 320 mil unna i Danmark,
var familiebesøk en sjeldenhet.
Marshall har besøk av broren sin i dag, som faktisk er politimann.
To rake motsetninger: karriereforbryter, politimann.
-Kos dere. Du har laget mat. -Ja.
Bra.
Å være nær familien ser ut til å hjelpe ham med en voldelig fortid.
Det handler om rehabilitering.
Det er en påminnelse om de små tingene du savner.
De hentet Marshall hjem fra Danmark, nærmere familien,
i håp om at slike øyeblikk skal forandre livet hans.
Tiden min i dette dristige, eksperimentelle fengselet er forbi.
Jeg vil spørre fengselsdirektøren, Tina, om fremtidsutsiktene.
Hva er filosofien bak dette fengselet på Grønland?
Det er tosidig. Det er vår plikt å beskytte samfunnet.
Men vårt hovedfokus er rehabilitering.
Hvis vi vil hjelpe folk,
kan vi ikke bruke gitter og straff og snakke nedsettende til dem.
Vi må behandle dem som mennesker,
slik at de kan lære å samhandle med andre mennesker på en positiv måte.
Hva med ofrene?
Mange ofre vet at de sitter inne.
Og de vet at de må jobbe for å bli et bedre menneske.
Det er vanskelig her, for du kan ikke unngå
å møte gjerningsmannen hvis de løslates
og bor i samme by. Du kan ikke unngå å møte dem.
Og vi er vant til det.
Vi har mange samfunnsproblem
som, for noen, strekker seg over to eller tre generasjoner.
Hva vil fremtiden bringe?
Forhåpentligvis bringer den bedre rehabilitering…
…som fører til mindre kriminalitet, for jeg tror ikke det blir bedre
om vi bare låser folk inne og kaster nøkkelen.
Fengselsdirektøren har en visjon
for hvordan man får det beste ut av fanger med som sliter,
som, om alt funker, vil hjelpe
å rehabilitere Grønlands farligste forbrytere.
Myndighetene mener at rehabilitering er den beste løsningen for fangene.
Og nøkkelen til å oppnå det er å hente grønlandske fanger
tilbake til hjemlandet, istedenfor at de soner 320 mil unna i Danmark.
Men fangene og vaktene har vanskelig for å takle det,
det nye fengselet og det nye systemet.
Men myndighetene tror det vil fungere, og det tror jeg også.
Tekst: Therese Murberg