EN NETFLIX-SERIE
Nicosia Centralfængsel i Republikken Cypern.
Det var engang berygtet…
-Kom så. -…for vagternes brutalitet.
Ja.
De ville bare knække dig.
Selv for små ting fik man tæsk og isolation.
I to uger troede jeg, at jeg skulle dø.
Fik fangerne tæsk?
Hver dag.
Men nu har en karismatisk ny direktør overtaget…
Vi elsker dig, Anna!
…og hun påstår at have transformeret dette kontroversielle fængsel.
I gør mig til et bedre menneske.
Hvad foregår der her?
I en uge skal jeg spærres inde i et fængsel,
der ikke ligner noget, jeg har prøvet før…
Hvad synger de?
De siger: "Anna, Fængslets Dronning."
…for at finde ud af, om denne nye tilgang virkelig virker.
Du er hjernevasket.
Jeg føler mig som et familiemedlem.
Men det er ikke min første gang bag tremmer.
Mit navn er Raphael Rowe.
Jeg blev dømt i Storbritannien for et mord, jeg ikke begik,
og blev idømt livstid uden prøveløsladelse.
Det tog mig 12 lange år at rense mit navn.
Nu rejser jeg verden rundt for at opleve, hvordan livet er
i verdens hårdeste fængsler.
Nicosia, hovedstaden i Republikken Cypern.
Denne middelhavsø ligger tæt på Nordafrika og Mellemøsten.
DAG 1
Jeg har håndjern på bag i en fangetransport
på vej til Cyperns centralfængsel,
der har haft ry for at være et af de mest brutale i Europa.
Et sted, hvor de ikke lod inspektører besøge fængslet
på grund af de ting, der skete der.
I årene før der kom ny ledelse,
var der adskillige rapporter om vagter, der tæskede fangerne,
og rygter om, at vagterne lod unge indsatte blive voldtaget af de gamle.
I en tragisk periode begik seks fanger selvmord på under et år.
Jeg har hørt, at direktøren har reformeret stedet.
Fangerne får ikke længere brutale tæsk.
Jeg vil finde ud af, hvor sandt det er.
Den nye direktør har stået i spidsen siden sidst i 2014,
men mange af de 350 vagter arbejdede her under den forrige ledelse.
-Hvad hedder du? -Raphael.
Vi skal tjekke dig med hunden. Okay?
Følg mig. Gå ind gennem detektoren. Kom her.
Følg mig til visiteringen.
Åbn din mund.
Hvor længe har I været vagter i dette fængsel?
Jeg har arbejdet her i 17 år…
-Jeg har været her i 28. -28.
Engang var der et brutalt regime, hvor fanger ofte fik tæsk.
I var her, da fængslet havde det ry.
Før respekterede vi ikke folk.
Og der var vold i fængslet.
Hvorfor var det sådan før?
Jeg tror, at det…
Det er ikke tidspunktet til at forklare.
Du skal nok selv få at se.
Okay, lad os gå.
Før nye indsatte kommer til deres celle,
skal de igennem et dybdegående interview.
Sid ned. Mit navn er Nikki.
Velkommen til.
Jeg skal lave et interview.
-Har du professionelle færdigheder? -Jeg er journalist.
Tager du narko eller andre stoffer?
Nej.
-Har du nogen talenter eller hobbyer? -Sport.
Vi har mange sportsaktiviteter.
Gør I dette med alle fanger?
Ja, med alle.
Hvad håber I at finde ud af om fangen?
Alt, der kan hjælpe os med at forstå dine behov.
Dine evner bliver gennemgået, og så tildeles du et job senere.
Er du almindelig vagt, psykolog eller socialrådgiver?
Jeg er fængselsbetjent, men jeg er trænet til dette,
og har en uddannelse i jura og kriminologi.
Følg med mig.
Jeg får en stor pakke med mærkevare-toiletsager.
Shampoo, conditioner, tandpasta, tandbørste, skraber.
Alt, du behøver.
-Får alle indsatte det her? -Ja.
Og helt nye lagener.
Hele processen har overrasket mig lidt.
Telefonerne er åbne fra klokken 08.00
til 20.30 om aftenen, okay?
-Må jeg ringe når som helst i den tid? -Til hver en tid, så meget du vil.
På min eller fængslets regning?
Du kan få et taletidskort, hvis du vil. Du får bare et nu.
Det er skørt.
Har du noget, du vil spørge eller snakke om?
Nej, mange tak.
Dette sted virker meget anderledes,
end jeg forventede, da jeg kom.
Hvis jeg ser bort fra seks meter høje betonmure og pigtrådshegn,
føler jeg mig næsten velkommen her.
Så ser jeg noget, man normalt ville se i lobbyen på et hotel.
Der er et springvand med et klaver, der spiller musik.
Hvilken funktion har det i et lukket fængsel?
Så folk får det bedre.
-Spiller det hele dagen? -Ja. Det var en af de indsattes idé.
Jeg er blevet behandlet på en meget human måde.
Jeg er blevet talt til humant.
Jeg har fået masser af gode sager.
Jeg lytter til et springvand med musik.
Hvad angår fængsler, så bliver det her interessant.
Fængslet huser 800 indsatte fordelt på 17 afdelinger.
Jeg skal møde min nye cellekammerat på afdeling 2A,
der har omkring 100 fanger.
-Hej, Phaethon. -Hej.
-Dette er Raph.
-Raph, det er Phaethon. Din cellekammerat. -Goddag.
-Det er din celle. -Phaethon hjælper.
Okay.
Dette er Phaethon. Han har været i fængslet to gange.
Første gang for væbnet røveri,
og nu afsoner han otte år for bedrageri.
Så jeg er i cellen nu.
-Ja. -Dette er vores celle.
Du er altså ikke på Hilton.
-Nej. -Du er i fængsel.
Men du er et sted, hvor din fremtid i livet er vigtig.
Jeg er lidt rundtosset over hele processen.
Vagternes måde at byde mig velkommen virkede afvæbnende på mig.
Man kommer ind i fængslet og er klar.
Men så ser jeg et springvand spille musik.
Det fik mig til at tænke…
"Hvad foregår der?"
Sådan er det her.
Det er direktørens filosofi.
Kulturen og forandringerne de sidste par år her…
Det er min anden gang i fængsel.
Hvad var din første dom? Hvornår var det?
I april 2008 til sidst i 2011.
De har fortalt, at i den periode fik mange fanger tæsk af vagterne.
Er det sandt?
Det er sandt.
Og jeg er ikke glad for at sige det, for personalet er stort set det samme.
Mindre vand, mindre mad, mere straf.
De ville bare knække en.
En i min celle hang sig selv.
-Så du nogen hængt? -Ja. Han var persisk.
Han afsonede fem og et halvt år.
Han blev skør, og vi fandt ham sådan om morgenen.
-Hængt. -Hængt.
-Selvmord. -Lige i rummet ved siden af.
-Han var en af seks, der begik selvmord. -Ja, forfærdeligt.
Det var interessant at møde min cellekammerat.
Han virker flink, og har givet mig en varm velkomst.
Han var her, dengang dette var et brutalt sted.
Men det interessante er, at fængselsvagterne,
der engang tævede fangerne, stadig er her,
og han skal se de vagter i øjnene,
der plejede at tæske ham eller behandle ham som lort.
Det er interessant, hvordan han har det med dem nu,
for jeg kunne aldrig tilgive en fængselsbetjent,
der tæskede mig, bare fordi han kunne, og jeg var sårbar.
Det skete ofte for mig i fængslet.
Men man glemmer ikke, for den slags efterlader fysiske og psykiske ar.
DAG 2
Indsatte her bliver lukket ud af cellerne klokken 06.00,
og de må forlade deres afdeling fra klokken 07.00.
De må gå frit rundt på fængslets område til klokken 17.
Jeg forsøger bare at fatte, hvordan dette sted egentlig er.
Ingen af de indsatte her går i uniform.
Ofte får man en uniform.
Ens identitet efterlades ved porten.
Her har fangerne deres eget tøj, så de kan i nogen grad bevare identiteten.
Det er gjort med vilje for at menneskeliggøre dem.
Dermed glemmer jeg dog ikke, at der er farlige folk her,
såvel som småtyve og narkomaner.
Stedet er fuld af alle slags kriminelle,
og det er stadig et lukket fængsel.
Da de indsatte får meget tid udenfor,
forventede jeg at se flere folk, men dette er en særlig eftermiddag.
Hvad sker der herinde i dag?
I dag har vi bingo.
Det er femte gang, det finder sted.
-Normalt… -Bingo?
Bingo.
Tro det eller ej, der er bingo.
Det er både for os og kvinderne i fængslet.
Okay.
Nummer 73…
Nummer 73.
Nummer 75. Vi har en vinder.
Er det alle kvindelige fanger?
-Ja. -Og hvor bor de?
Der er en anden afdeling, kaldet afdeling 3.
Og der bor kvinderne.
Holder de kvinder og mænd adskilt?
Absolut.
Så det er meget privilegeret i dag. I kan se kvinderne.
Og nogle gange er det lige så fedt for dem.
Det tror jeg.
Nummer 23.
Jeg forventede ikke at se kvinder, da jeg kom herind.
Lad mig tjekke mine tal, hvis jeg nu er ved at vinde.
Jeg spiller bingo i et fængsel.
De kan vinde præmier, madrasser, lagener, slik og andre ting.
Og et fladskærms-TV.
Jeg har aldrig set noget lignende før.
Jeg hører, at den nyankomne er fængslets direktør,
Anna Aristotelous.
Det er første gang, jeg ser hende.
Hun har stået i spidsen i otte år,
og hun har tydeligvis gjort et stort indtryk på de indsatte.
Det er en sær velkomst. Hvorfor elsker de hende så meget?
Fordi de…
Fordi hun hjælper dem så meget.
De kommer her fra Congo,
og de havde intet at spise.
Her får de mad, morgenmad og aftensmad,
alt, træningscenter, tøj, sko.
Tilråbene kommer mest fra illegale indvandrere,
der er fængslet for at komme til Cypern uden papirer.
Jeg har aldrig set nogen være så glade for en fængselsdirektør.
Vi elsker dig, Anna!
I er alle i mit hjerte.
Jeg vil gerne byde jer velkommen i dag.
Først og fremmest vil jeg gerne takke jer for jeres moral og karakter,
og hver dag bevæger I mig med jeres handlinger.
Er det hele ægte? Reagerer disse folk, fordi…
-Det er 100 procent ægte. -100 procent?
Det er 100. gang, jeg har set dem være sådan.
Hvad med cyprioterne? Reagerer de også sådan?
Vi siger hej, rejser os og giver hånd.
For vi ved, hvor åben hun er.
I gør mig til et bedre menneske.
Da hun først kom ind,
og alle klappede,
og folk begyndte at fejre, troede jeg, det var iscenesat.
At det bare var show.
Det er så surrealistisk og bizart.
Jeg ser frem til at møde hende.
Direktøren virker til at køre et meget uformelt styre her,
men jeg har endnu ikke set,
om det fungerer med de mest alvorlige forbrydere.
Tak.
Maden er god her, ikke? Det er…
Dengang maden var dårlig eller sparsom…
…var 90 % af slåskampe om mad.
Man siger, at en sulten mand er en vred mand.
-Det er sandt. -Ja, ikke?
-Hvad synes du om maden? -Den er god.
Er den god?
Fyren ved siden af mig er Lovepreet fra Indien.
Han kom til Cypern for at arbejde på en gård,
men han kom i en slåskamp, der endte med et dødsfald.
Jeg vendte ansigtet, fordi de angreb. Jeg vendte mig og angreb!
Hvad havde du i din hånd?
En fyrs kniv.
En kniv. Døde manden?
Ja.
-Han døde. -Han døde.
Blev du dømt for uagtsomt manddrab eller drab?
Det var drab.
Hvilken dom fik du?
En livstidsdom.
-Livstid? -Ja.
Hvad føler du?
Før tænkte jeg, mit liv var forbi.
Nu har jeg det godt.
For der er mange muligheder herinde.
Jeg har ikke mødt mange, der siger: "Fængslet er godt."
-Du vil ikke være her, men… -Det er ikke et fængsel.
Det er et rehabiliteringscenter.
For de forandrer mig så meget.
Hvad med forholdet
mellem de indsatte og personalet?
Nu føler jeg mig som et medlem af familien.
Fængslet.
Lovepreet, en dømt morder,
lever under samme afslappede styre som resten af de indsatte.
Og nogle gange under mit korte ophold
glemmer jeg helt, at det er et lukket fængsel.
Da jeg sad i bingohallen og lyttede til mændene og kvinderne huje
og deltage i et spil bingo,
blev jeg ved med at kigge på dem og tænke:
"I går herfra, men ikke hjem til familien.
I skal ikke ud og have en øl. I skal til en celle."
Uanset hvor dejligt, så er dette stadig et fængsel.
Man er buret inde.
DAG 3
-Går det godt? -Ja.
-Konstantinos. Raphael. -Ja.
Ja. Og det er Konstantinos.
-Ja. -Du er kokken, ikke?
Jo.
Konstantinos bor i min afdeling.
Han afsoner 12 år,
og han begynder snart at lovprise fængselsdirektøren.
Vi er heldige at have hende.
Ellers ville vi være… Det ved jeg ikke.
Kommer hun ofte her og møder fangerne? Hele tiden?
Hele tiden.
Jeg afsonede 12 år i nogle af Englands hårdeste fængsler,
hvor direktøren var autoritær og hadet af de indsatte.
Så du nogensinde fængselsdirektøren i England?
Kun når jeg skulle straffes.
Vi må sige alt til hende.
-Må I altid tale med hende? -Ja.
Okay.
Hej.
Hej, Raphael. Hvordan går det? Jeg er Anna, fængslets direktør.
Ja, jeg har hørt meget om Anna.
Er du faldet godt til? Er alt okay?
Kan man falde til i et fængsel?
Jeg vil have, du skal være tilpas. Jeg læste dit interview.
-Okay. -Ja.
Jeg ved, du er interesseret i sport.
Okay. Gør du det med alle fanger?
-Selvfølgelig. -Okay.
Vi vil have, at de er glade.
-Kan man være det i fængsel? -Det er svært.
Men vi kan skabe omstændigheder,
der ligner dem ude i verden.
Vi har samme uddannelsessystem som i et frit samfund.
-Hvilket sprog taler du? -Lige knap engelsk.
Man kan få undervisning i græsk eller russisk.
Hvad forventer I til gengæld?
Hvad vi forventer til gengæld? Godt spørgsmål.
Vi hjælper folk med at udvikle, forandre og reformere sig,
og med at komme tilbage i samfundet.
Er det obligatorisk at være på et værksted eller finde et job?
Hvad sker der, hvis jeg nægter?
Så snakker vi med dig for at se, hvad problemet er.
I sidste ende skal du nok ville deltage i sport.
Du vil deltage i undervisning.
Du er lidt skeptisk.
Det er normalt.
Jeg er bare ikke vant til denne form for miljø.
Min erfaring med fængsel er konfrontation.
Min fængselserfaring er, at direktøren og vagterne
er uærlige, bedrageriske, manipulerende og brutale.
I går, da jeg var så heldig at kunne komme til bingo,
talte du med stor lidenskab til de mænd og kvinder, der var der,
om at de skulle tro på sig selv.
Det føltes lidt som politik.
Du kunne have stået på en scene og talt til folk udenfor.
-Jeg er ikke politiker. -Jo, du er.
Det er det, jeg føler.
Jeg kan lide det, jeg gør.
Og kan man det, gør man det med lidenskab.
Det er virkeligheden i vores fængsel.
Og man tror på det. Jeg mener det.
Tro mig, jeg var overrasket.
Du er hjernevasket. Du er allerede hjernevasket.
Tro mig, jeg er…
Jeg lever under samme forhold som dig.
Tak for at komme her og bruge din tid på at fortælle om stedet.
Rart at møde dig.
-Tak. Farvel. -Farvel.
Farvel.
Før hun overtog fængslet,
var direktøren advokat med ekspertise i menneskerettigheder.
Så arbejdede hun for justitsministeriet og udviklede fængselsreformer,
indtil hun fik chancen for at teste sine teorier i praksis.
Jeg prøver stadig at regne ud, hvad stedet går ud på.
De indsatte, der hele tiden roser direktøren.
De bryder ud i jubel, når de ser hende.
De giver hende hånden, som om hun var en gud.
Jeg ved ikke, om det er oprigtigt, eller om de bare vil have noget.
Være venner med direktøren og få mere end de andre.
Der er stadig meget at opdage.
Der presses på for, at de indsatte skal uddanne sig her,
så jeg vil se, om de faktisk dukker op
og griber chancen for at lære.
Undervisningen går fra basal læsefærdighed
til universitetsgrader.
Hej.
Jeg prøver russisk for begyndere.
Hej.
Hvad betyder det?
Zdravstvuyte betyder "hej."
Hvordan går det?
Godt, tak.
Fyren, der hjælper mig, er den 27-årige Antonio.
Hvorfor lærer du russisk? Har du russisk familie?
Min mor.
Din mor er russisk.
Antonio, hvordan siger man dette?
Min bedstemor er pensioneret.
Ja.
Deltagelse i denne slags undervisning
ses ofte som en undskyldning for at komme ud af cellen et par timer
og spilde lidt tid her.
De behøver ikke ud af cellen, for de må gerne gå ud,
så de vælger selv at komme.
En kyniker siger:
"De gør det bare for ekstra point."
Men når man kigger sig omkring, ser man deres engagement.
Hvorfor er det…
Hvorfor.
-Hvorfor… -…er det vigtigt…
…er det vigtigt…
…at lære russisk i et cypriotisk fængsel?
Russere er begyndt at komme til Cypern
for at åbne forretninger her.
Så det er godt for os at lære russisk.
Mange smukke kvinder er russiske.
Nu forstår jeg…
Ja.
Indsatsen for at få indsatte på skolebænken virker.
Hele 75 % går til undervisning.
Jeg finder ud af, at min skolekammerat Antonio er i samme afdeling som mig,
og at han kender fængslet godt.
Jeg voksede op i fængsel. I fængsel, med stoffer og institutioner.
Jeg har været i dette fængsel siden 2011.
Kun i 2017 var jeg ikke.
-Okay. -Det var mit lykkeår.
-Det var dit lykkeår. -Ja.
Hvorfor ryger du hele tiden ind og ud? Hvad driver dig ud i kriminalitet?
Jeg har taget stoffer, siden jeg var 15 år.
Jeg har taget heroin og kokain. Det hele.
Jeg er blevet dømt for indbrud,
røverier, falsknerier og for…
…tyveri.
Var det for at få råd til stoffer?
Ja.
Den dom, du afsoner nu,
var det også for røveri?
-Nu? Ja. -Ja.
Hvilken slags? Bank? Gade?
Smykker.
Vi havde en pistol, stjal tingene og løb.
Du var her i 2011, da det var et helt andet sted.
Da jeg kom ind, var jeg 16 år.
De satte mig i 2B. Det er afdelingen for voksne mænd.
Et 16-årigt barn med abstinenser fra heroin.
Jeg rystede!
I to uger troede jeg, at jeg skulle dø.
Du afsonede her, da vagterne behandlede de indsatte meget skidt.
Selv for de mindste ting fik man tæsk eller røg i isolation.
I mit liv har jeg brækket dem her to gange.
Dine ribben.
Ja. To gange.
Begge gange skete i fængslet, og ikke på grund af fanger.
På grund af betjente.
Antonio fortæller, han har været stoffri i fængslet de sidste to år,
og at han kommer ud om under tre måneder.
Hvad tror du, der sker, når du kommer ud?
Jeg tænker slet ikke på det.
Når jeg bliver løsladt, begynder jeg at tænke på det.
Jeg tænker, og jeg…
…bliver stresset.
Jeg ved ikke, hvad der venter mig derude.
Antonio er vaneforbryder.
Han har været i gang, siden han var 15-16 år gammel.
Han går derud og skaber kaos
med væbnede røverier.
Han ryger i fængsel.
Han får terapi, så han kommer af stofferne,
men så snart han kommer ud,
uanset den støtte, han har fået her,
kan han ikke undslippe den cyklus af kriminalitet og misbrug.
Det er en stor udfordring for mænd som ham, og endnu mere for fængslet,
for de må bare sende ham ud,
og så ender han tilbage igen.
DAG 4
Jeg har været længe nok i fængslet til at kende den lyd.
Direktøren er i afdelingen,
og jeg prøver stadig at regne ud, om glæden er ægte.
De fleste af dem er asylansøgere.
-De er asylansøgere? -Ja.
Alle, der kommer ulovligt til Cypern, kan blive spærret inde i op til et år.
Der er omkring 300 illegale indvandrere og asylansøgere i fængslet.
Hvorfor er de så glade for at se direktøren?
Det skyldes nok hendes behandling af os.
Jeg kalder det VIP-behandling.
Vi er i et fængsel, men hun behandler os ikke som fanger.
Er du også asylansøger?
Ja, jeg er fra Cameroun.
Hvad er det, de synger?
De siger: "Anna, Fængslets Dronning."
-Anna, Fængslets Dronning. -Ja, det siger de.
Gør hun det, fordi hun er god, eller er det for at kontrollere jer?
Hvis hun er god ved jer,
giver I hende ikke problemer i fængslet.
Nej, hun gør det ikke for at kontrollere os.
En, der leder efter et bedre liv, er ikke kriminel.
Det her er ret utroligt, Anna.
Er det ikke?
Det er en fantastisk følelse.
Jeg er meget bevæget.
Hvorfor gør de det her?
Disse folk burde ikke være i fængsel
for illegal immigration.
Jeg mener, de bør behandles
på administrativ vis.
Og ikke som forbrydere, der skal straffes med fængsling.
Så du mener, at loven bør ændres?
Ja, det mener jeg i høj grad.
Det er min pligt som menneske at hjælpe dem.
Direktøren arbejder ikke kun for disse indsatte i fængslet.
Hun vil også have regeringen til at ændre loven,
der kriminaliserer migranter og flygtninge.
Men jeg vil se, hvad direktøren faktisk gør for at rehabilitere indsatte.
Betalt arbejde er afgørende for tilgangen til rehabilitering her.
Indsatte arbejder som rengøringsfolk, kokke og havearbejdere,
og med mere specialiserede håndværk.
De har mange forskellige værksteder i fængslet,
og jeg skal møde en fyr på et af værkstederne
for at høre, hvad han laver.
Mario? Hej, jeg er Raphael.
-Rart at møde dig. -Hvad laver du?
Her binder vi bøger.
Vi laver 95 % af statens bogbinding.
Så I binder bøger for parlamentet?
For parlamentet og politiet.
-Vil du se nogle? -Ja.
Mario er oprindeligt fra Libanon.
Han er ni måneder inde i en 25 måneder lang dom.
-Har du aldrig været i fængsel før? -Nej.
-Hvordan går det? -Færdig.
Jeg var nervøs, før jeg kom.
Forventede du at få tæsk?
Ja. At nogen ville have kontrollen, og at man ville være den lille.
Ja.
Hvad fik du 25 måneder for?
Jeg blev taget med en pistol, ammunition og narkotika.
-Narko til salg eller dig selv? -Mig selv.
Det er en alvorlig førstegangsforseelse at gå med pistol.
Lidt narko til eget forbrug kan folk tolerere.
Men et skydevåben kan dræbe,
så det er alvorligt.
-Er det ikke? -Jo.
Hvordan hjælper dette dig?
Det tager al min energi, for jeg vågner om morgenen,
og jeg ved, jeg skal lære noget nyt her.
Det hjælper virkelig. Man føler…
Man føler sig ikke spærret inde.
Jeg plejede at tage stoffer…
Ja, okay.
…og dette miljø hjælper virkelig.
Jeg har en familie, og jeg tænkte ikke,
som jeg tænker, når jeg er herinde.
Jeg tænkte ikke på, jeg kunne miste min familie.
Her føler jeg, at jeg har mistet min familie.
Jeg glæder mig til at se min datter.
Man ved ikke, hvad man har, før man mister det.
Man forstår sig selv i fængsel. Man opdager sig selv.
For nogle indsatte er dette et dejligt job,
men det opmuntrende miljø her
hjælper tydeligvis Mario med at fokusere på rehabilitering.
Indsatte skal være på deres afdeling fra klokken 17.
I mange fængsler er det nu, folk tager stoffer
for at glemme de lange nætter bag tremmer.
Din eller min tur?
-Min tur. -Du tænker længe.
Jeg vil finde ud af, om fanger med tidligere narkomisbrug
nogensinde bliver fristet.
Hvis jeg tog stoffer, kunne jeg så få dem?
Du finder ikke heroin eller kokain.
Du finder ikke noget pot.
Alle fængsler har stoffer.
Du finder det ikke.
-Det ved jeg ikke, om jeg tror på. -Tro, hvad du vil.
-Jeg siger ikke, at… -Du er overrasket.
-Ja. -Det er første gang.
-Der er en første gang for alt. -Ja.
Jeg tog heroin i 15 år. Hvis de havde det, ville jeg vide det.
Jeg indrømmer, at jeg prøvede at finde noget.
Jeg spurgte.
Jeg prøvede i ni måneder og fandt ingenting.
Det er umuligt.
De siger, det er et fængsel uden stoffer.
Det overraskede mig.
Normalt, når man er i et fængsel, fornemmer man, at der er stoffer.
Det er en duft.
Man fornemmer, at der foregår noget,
selvom alle forsøger at skjule det, og den følelse har jeg ikke haft her.
Der er masser af snak om, at vagterne ikke er korrupte længere,
hvor de engang plejede at føre ulovlige ting ind i fængslet,
inklusive stoffer.
Men det er udryddet.
Er dette virkelig verdens eneste narkofri fængsel?
Hvis det er sandt, er det imponerende. Hvad foregår der her?
DAG 5
I min tid her
har det afslappede forhold mellem fanger og vagter overrasket mig.
Men før den nuværende direktør tog over i 2014,
var fængslet berygtet for vagter, der begik vold mod indsatte.
Det var så slemt, at fanger endda begik selvmord,
og mange af de samme vagter arbejder her endnu.
En af de første ting, som direktøren ændrede,
var personalets indstilling.
Hun startede et nyt akademi for vagter,
og øgede det årlige træningsbudget fra kun 6.000 euro til 100.000.
I skal vise Raph, hvordan vi tilbageholder på en human måde.
Instruktør Alexandros leder programmet.
Hvad er det første, I gør?
Første skridt er altid at undgå konfrontation.
Hvis jeg kommer og råber ad dig… "Din forpulede…"
-Du skal ikke gøre noget. Jeg er vred. -Jeg prøver at berolige dig.
Så vil jeg bruge hans vægt til at vise…
-…at jeg er større og stærkere. -Ja.
Lad os gøre det sammen.
Langsomt. Rolig.
Det er ikke din skyld.
Det handler ikke om dig og mig, okay?
Det er slut nu. Er du okay?
-Ja. -Okay. Lad os få en kop kaffe.
Jeg ved ikke med kaffe, men måske en brandy.
Vagterne bliver nu trænet til at overmande aggressive fanger
uden at skade dem.
Prøv at angribe mig.
Okay. Kom så.
Prøv… Okay. Ja.
-Okay. -Slap af.
Ja. Tag det roligt.
Rolig.
-Okay? -Okay.
Men jeg…
-Jeg vil spørge om noget. -Ja?
-Mærker du smerte nu? -Nej.
Det er pointen.
Det var interessant, for normalt, når man tilbageholder nogen, siger man:
"Ned med dig, for helvede!"
Men du sagde: "Det er ikke mellem dig og mig,"
og du prøvede at pacificere mig med ord.
Det har ikke noget at gøre med os to.
Jeg prøver at overbevise dig om, at du skal stoppe nu.
Der er ingen grund til at slås.
Mange nye vagter er blevet hyret og trænet med den humane tilgang,
men Panagiotis har arbejdet her i næsten 30 år,
så han har oplevet tidligere styreformer.
Blev fanger mishandlet eller tæsket uden grund?
Hver dag.
Nogle blev behandlet som slaver af vagterne.
Var man i fængsel, skulle man straffes.
De skulle acceptere tæskene.
Det resulterede i, at fanger begik selvmord.
Selvmord var en naturlig konsekvens.
Hvordan ændrede de din tænkemåde og håndtering af fangerne?
Da den nye direktør kom,
sagde hun ét ord til os.
Kun ét ord.
Menneske.
Hun fortalte personalet,
at de håndterede mennesker,
ikke dyr.
Direktøren fik mig til at græde over en indsat.
Havde du fortalt mig for 28 år siden,
at jeg skulle græde for en fange, havde jeg ikke troet det.
Nogle af fangerne under det gamle styre er her måske stadig.
Er det en svær dynamik at skulle navigere?
De gamle dage er forbi. Nu behandler vi dem som mennesker.
Fængselsdirektøren påstår, hendes reformer rehabiliterer fangerne,
og at der på hendes vagt er færre, der havner tilbage i fængsel.
Jeg mødes med Antonio,
som har været ind og ud af fængsel hele livet.
Hans kriminalitet drives af misbrug,
og han får jævnligt terapi, som skal hjælpe ham.
Fængslingen slutter før eller siden,
og så er det vigtigste, hvad der så skal ske.
Hvad plager dig?
Fordi jeg blev fængslet som ung, og fordi jeg var narkoman,
har jeg været i flere programmer, og jeg bliver stadig stigmatiseret.
Her er vi okay. Vi er stoffri og gode.
Men derude behandler samfundet os ikke på samme måde.
Om få uger bliver Antonio løsladt.
Men miljøet herinde er så sikkert og stoffrit,
at han næsten ikke vil ud.
Jeg ved ikke, hvad der sker, når jeg kommer ud.
-Men samtidig… -Det stresser mig mest.
Jeg vil forsøge at holde mig stoffri.
Det bedste, jeg kan komme på til at undslippe,
er at tage mit pas og komme væk.
Men hvor end du tager hen…
-…vil du møde… -Der møder jeg samme udfordringer.
Det er et problem, der altid vil følge mig.
Fængslet gør tydeligvis alt, hvad de kan, med denne terapi for at forandre hans liv.
Spørgsmålet er, om de får samme støtte uden for fængslet,
og det hører jeg, at de ikke gør.
Når han bliver løsladt,
er han nærmest slået tilbage til start, og det er trist.
Forhåbentlig er det sidste gang,
men det ved han ikke engang selv lige nu.
En bemærkelsesværdig ting ved fængslet er,
at mænd og kvinder ofte kan mødes.
Disse fanger lærer traditionel cypriotisk dans.
Damen, der er modig nok til at se mig danse, hedder Georgia…
…og hun har god grund til at øve så meget.
I morgen skal jeg giftes!
Jeg er meget glad og spændt.
-Skal du giftes i morgen? -Ja.
Tillykke.
Er din forlovede i…
-En anden afdeling. -Skal du giftes med en anden fange?
Ja.
Vi blev anholdt for tyveri.
Vi stjal på grund af misbrug, og så havnede vi her.
Vi har været sammen i to år, så vi besluttede at blive gift.
Du er også meget velkommen.
Tak for at invitere mig til jeres bryllup.
Tillykke. Og jeg accepterer invitationen.
Tak. Vi ses.
Tak.
Rart at møde dig.
I lige måde.
Fængslet har en kvindeafdeling.
De er adskilt fra mændene,
men til disse sociale begivenheder kan de snakke sammen,
og det er godt, for når de skal ud,
føler de sig ikke så fremmedgjorte over for det modsatte køn.
Og det er en af kernefilosofierne her, at deres menneskerettigheder
og mulighed for at leve normale liv inde i fængslet
ikke bør tages fra dem.
DAG 6
Det er min sidste dag her,
og jeg skal sige farvel til min cellekammerat Phaethon.
Jeg vil finde ud af, om fængslets tilgang har haft vedvarende indflydelse på ham.
Hvad rummer din fremtid?
Du har rost dette fængsel for at ville forandre folk.
Ja.
Men en dag skal du pakke taskerne og forlade dette sted.
Fængslets kultur hjælper mig.
Uanset hvad det er, der sker her, så hjælper det.
Man indser, at simple ting er vigtige.
Familie, venner, en gåtur på stranden, at spise en is.
Måske behøver man ikke 100.000 på bankkontoen.
Du vil bare have et normalt liv.
-Præcis. Ja. -Du har haft en særlig livsstil.
Kan du med hånden på hjertet sige,
at du aldrig skal i fængsel igen?
Der er ingen anden måde.
Jeg vil aldrig i fængsel igen.
Du tror, at denne gang skal du ikke tilbage?
Det tror jeg på.
Man ved aldrig,
men jeg tror på, at Phaethon har fået vendt et nyt blad.
Georgias bryllup er det 20. herinde, siden direktøren tog over.
Og hun skal giftes i fængslets græsk-ortodokse kapel.
Der er helt sikkert noget i luften.
Det er lidt som Bonnie og Clyde, men det er spændende.
To mennesker giftes i fængsel.
Det er mit første ortodokse bryllup nogensinde.
Det er også mit første bryllup i et fængsel.
Fængsler knuser normalt kærlighed.
Fængsler ødelægger normalt kærligheden mellem to mennesker.
Men denne gang har det ført to mennesker sammen.
Demetrius. Tillykke. Held og lykke.
-Hej. -Tillykke.
-Går det godt? -Ja.
Nyd resten af livet, uanset hvad, okay?
Tak.
Raph, ser du nu, hvordan vi gør tingene her?
-Hvad synes du? -Det er usædvanligt.
Nogle ville sige, at de indsatte har det for godt her.
De bliver ikke straffet, som ofrene ville forvente.
Hvad siger du til dem?
Hvis beskyttelsen af menneskerettigheder
og en human tilgang til mennesker er en blødsøden tilgang,
så må den være blødsøden.
Vi har set resultaterne af et straffende system,
hvor der var alvorlige brud på menneskerettigheder,
og hvor de havde seks selvmord på ti måneder.
Men når du taler om menneskerettigheder, hvad så med ofrene,
og dem, der mener, at man skal straffes for forbrydelser?
Jeg mener, at samfundet bør reformeres.
Vi siger, at folk i…
…fængsler skal forandre sig.
Jeg ser dem gøre det.
Jeg ser dem udvikle sig og blive bedre mennesker,
og de bliver integreret i samfundet igen.
Hvordan definerer du succes?
Resultaterne kan ses ved antallet, der fængsles igen,
som er faldet til 15 %,
hvor den før var på mere end 50 % under systemet med afstraffelse.
Kan du pege på én ting, I gør her,
som forandrer indstillingen hos fangerne,
så de ikke begår nye forbrydelser?
Stærke moralske værdier.
Som integritet, retfærdighed,
respekt, kommunikation,
kærlighed og støtte.
Tro mig, det er en fantastisk følelse at arbejde med disse folk,
at se dem udvikle og forandre sig…
…og komme tilbage i samfundet,
hvor de bliver ansvarlige og lovlydige borgere.
Da jeg først kom hertil, var jeg skeptisk over deres tilgang,
men direktørens revolutionerende tilgang,
hvor straf er erstattet med et mere humant styre,
ser ud til at virke.
Ikke alle vil være enige, og det er forståeligt,
men for mig virker det, som om dette fængsel
virkelig hjælper folk med at rehabilitere.
Tekster af: Jesper Sodemann