NETFLIXOVA SERIJA
Središnji zatvor u Nikoziji u Republici Cipar.
Nekoć je imao strašnu reputaciju…
-Idemo. -…zbog brutalnosti čuvara.
Da.
Samo su te htjeli slomiti.
Tukli bi i trpali u tamnicu.
Mislio sam da ću umrijeti.
Jesu li fizički tukli zatvorenike?
Svaki dan.
No zatvor sada vodi karizmatična nova direktorica…
Volimo te, Anna!
…koja tvrdi da je transformirala ovaj kontroverzni zatvor.
Činite me boljim čovjekom.
Što se događa?
Tjedan ću provesti zatvoren u zatvoru
u kakvom nikad nisam bio…
Što pjevaju?
Ovdje izvikuju: „Anna, Kraljica zatvora“.
…da bih doznao funkcionira li ovaj radikalan novi pristup rehabilitaciji.
Ispran ti je mozak.
Osjećam se kao član obitelji.
Ali nisam prvi put iza rešetaka.
Ja sam Raphael Rowe.
U Britaniji sam osuđen za ubojstvo koje nisam počinio
i osuđen na doživotnu kaznu bez mogućnosti pomilovanja.
Dugih 12 godina dokazivao sam nedužnost.
Sada putujem svijetom u nastojanju da otkrijem kako je zapravo
u najtežim zatvorima na svijetu.
Nikozija, glavni grad Republike Cipar.
Ovaj mediteranski otok nalazi se blizu sjeverne Afrike i Bliskog istoka.
PRVI DAN
U lisičinama sam i nalazim se u zatvorskom kombiju
na putu u glavni ciparski zatvor
koji je bio na glasu kao jedan od najbrutalnijih u Europi.
Mjesto gdje su inspektorima odbili dopustiti ulazak u zatvor,
zbog onoga što se tamo događalo.
U godinama prije novog vodstva,
bilo je mnogo izvješća o tome da čuvari tuku zatvorenike
i navoda da su čuvari dopuštali da mlađe zatvorenike
siluju stariji zatvorenici.
U jednom razdoblju,
šestorica zatvorenika počinila su samoubojstvo u manje od godine dana.
Čuo sam da je nova direktorica reformirala zatvor.
Zatvorenike više brutalno ne premlaćuju.
Saznat ću koliko je to istina.
Nova direktorica zatvor vodi od kraja 2014.,
ali mnogi od 350 čuvara
ovdje su radili i pod prethodnim vodstvom.
-Kako se zoveš? -Raphael.
Moramo te pregledati sa psom. Dobro?
Molim te, slijedi me. Prođi kroz skener. Dođi.
Slijedi me, idemo na pregled.
Otvori usta.
Koliko dugo ste čuvari u ovom zatvoru?
Radim posljednjih 17 godina i…
-Ja 28. -Dvadeset i osam.
Vladao je brutalni režim i zatvorenike su često tukli.
Bili ste ovdje kad je bilo tako.
Prije nismo poštovali ljude.
A u zatvoru je bilo nasilja.
Zašto je tako bilo prije?
Mislim da
nije trenutak da ti to objašnjavam.
Sam ćeš se uvjeriti.
Dobro, idemo.
Prije no što zatvorenike smjeste u ćelije,
svi prolaze dubinski intervju.
Sjedni, molim te. Zdravo, ja sam Nikki.
Želim ti dobrodošlicu.
Ja ću voditi intervju.
Imaš li profesionalnih vještina?
Novinar sam.
Uzimaš li drogu ili druge opijate?
Ne.
-Imaš li talente? Hobije? -Sport.
Mnogo je sportskih aktivnosti.
Prolazite li kroz ovo sa svima?
Da, sa svima.
Što želite saznati o zatvoreniku?
Bilo što što bi nam moglo pomoći vezano za tvoje potrebe.
Vještine ćemo registrirati pa ćeš poslije dobiti posao.
Ti si čuvarica, psihologinja, socijalna radnica?
Radim u zatvoru,
ali obučena sam za ovaj posao, imam diplomu iz prava i kriminalistike.
Pođi sa mnom.
Dobio sam poveću zalihu kozmetičkih proizvoda.
Šampon, regenerator, pasta, četkica, britve.
Dobro. Sve što trebaš.
-Ovo dobivaju svi? -Da, naravno.
I potpuno novu posteljinu.
Cijeli me ovaj proces pomalo zatekao.
Telefonske govornice rade od osam ujutro
do 20.30 uvečer.
Mogu zvati bilo kad?
Da, kad god želiš, koliko god želiš.
Na svoj račun ili na račun zatvora?
Mogu ti dati telefonsku karticu. Dobro, sad ću ti dati jednu.
Ludo.
Želiš li me što pitati? Nešto raspraviti?
Da, mnogo hvala.
Čini se da se ovo mjesto drukčije
od onoga što sam očekivao kad sam ušao.
Ako zanemarim betonske zidove od šest metara i bodljikavu žicu,
gotovo se počinjem osjećati dobrodošao.
Potom sam naišao na nešto što bih očekivao u hotelskom atriju.
Svira glazba. Klavir-fontana.
Koja je svrha toga u strogo čuvanom zatvoru?
Da bi se ljudi ovdje osjećali bolje.
Ovako je cijeli dan?
Da. To je bila ideja jednoga od zatvorenika.
Obradili su me vrlo humano.
Humano su razgovarali sa mnom.
Dobio sam potrepštine za ćeliju.
Slušam glazbu koja dolazi s fontane.
Ovo će biti zanimljiv boravak u zatvoru.
Ovaj zatvor ima ukupno 800 zatvorenika u 17 krila.
Upoznat ću novog cimera u krilu 2A,
u kojem je stotinjak zatvorenika.
-Zdravo, Phaethone. -Zdravo.
-Ovo je Raph.
-Ovo je Phaethon. Tvoj cimer. -Drago mi je. Phaethon.
-Ćelija. -Phaethon će pomoći.
Dobro.
Ovo je Phaethon. Drugi je put u ovom zatvoru.
Prvi put je bio zbog oružane pljačke,
a trenutno služi osam godina zbog prijevare.
Dobro, sad sam u ćeliji.
-Da. -Ovo je naša ćelija.
Slušaj, nisi u Hiltonu.
-Ne. -U zatvoru si,
ali na mjestu si gdje su ti važni izgledi za život.
Malo sam dezorijentiran cijelom obradom.
Način na koji su me čuvari dočekali nekako me razoružao.
Znaš, ulaziš u zatvor, misliš si, dobro…
A onda vidim fontanu s koje dolazi glazba.
Zato sam se počešao po glavi i pomislio…
-„Što se događa?“ -Tako to funkcionira.
Direktoričina filozofija,
kultura i promjene koje je provela prošlih godina,
jer ja sam ovdje bio i drugi sam put u zatvoru.
Kad si odsluživao prvu kaznu?
Od travnja 2008. do kraja godine 2011.
Tada su navodno čuvari
premlaćivali zatvorenike.
Je li to istina?
Istina je.
Ne mogu to reći jer osoblje je bilo više-manje isto.
Manje vode, manje hrane, više kazne.
Samo su te htjeli slomiti.
Vidio sam tipa koji se objesio.
-Vidio si nekoga? -Objesio se. Bio je Perzijanac.
Služio je pet i pol godina.
Izgubio je razum i ovako smo ga našli ujutro.
-Kako visi. -Visi.
-Ubio se. -Dvije sobe dalje.
Jedan od šestorice samoubojica?
Jedan od šestorice. Grozno.
Zanimljivo upoznavanje s cimerom.
Čini se da je jako drag, srdačno me dočekao.
Bio je ovdje kad je ovo mjesto bilo brutalno.
Ali zanimljivo je da su zatvorski čuvari
koji su premlaćivali zatvorenike i dalje ovdje.
Gleda u oči čuvarima
koji su ga tukli ili ga tretirali kao govno.
Bit će zanimljivo vidjeti kako se sada slaže s njima.
jer nikad ne bih mogao oprostiti zatvorskom čuvaru
koji me pretukao zato što je mogao, što sam bio ranjiv.
To mi se često događalo.
Ali to ne zaboravite jer takve stvari
ostavljaju psihofizičke ožiljke.
DRUGI DAN
Ovdašnje zatvorenike iz ćelija puštaju u šest,
a u sedam smiju izaći iz svog krila.
Slobodno se mogu kretati po vanjskim terenima do 17.
Samo pokušavam shvatiti kakvo je ovo mjesto zapravo.
Nitko od zatvorenika ne nosi uniformu.
Nakon obrade, daju ti uniformu.
Tvoj bi identitet ostao na ulazu.
No tu imaju svoju odjeću, pa tako mogu
donekle zadržati vlastiti identitet.
Tako ih se namjerno želi humanizirati.
Ne podcjenjujem to da su ovdje vrlo opasni muškarci,
kao i sitni lopovi, ovisnici.
Mjesto je puno svih vrsta kriminalaca,
a i dalje je strogo čuvani zatvor.
Budući da zatvorenici smiju mnogo biti vani,
više sam ljudi očekivao vani,
no kažu da je izvanredno poslijepodne.
Što se danas događa?
Danas igramo bingo.
Ovo se održava peti put.
-Obično… -Bingo?
Bingo. Igra se bingo, vjerovao ili ne.
To je za nas i za žene koje su u zatvoru.
Dobro.
73…
73.
75. Imamo pobjednika.
Znači, sve su to zatvorenice?
-Da. -Gdje borave one?
Postoji drugi blok koji se zove Blok 3.
A dame su unutra.
-Žene su odvojene od muškaraca? -Sto posto.
Danas je poseban dan. Možete vidjeti žene.
Vjeruj mi, nekad je posebnije za njih.
Vjerujem.
23.
Nisam očekivao da ću zateći žene u dvorani kad sam ušao.
Provjerit ću broj, za slučaj da nešto osvojim.
Ali u zatvoru igram bingo.
Mogu osvojiti nagrade, madrace, pokrivače, slatkiše i drugo.
Uključujući i televizor.
Ali nikad nisam vidio nešto slično.
Rekli su mi da je došla nova direktorica zatvora,
Anna Aristotelous.
Prvi put je vidim.
Na čelu je posljednjih osam godina
i očito je na zatvorenike ostavila snažan dojam.
Čudan prijem. Zašto je toliko vole?
Zato što…
Jer im silno pomaže.
Dolaze iz Konga, vani nemaju što jesti.
Dođu ovamo, imaju hranu, doručak, večeru,
sve, teretanu, odjeću, obuću.
Uzvikuju uglavnom ilegalni migranti,
zatvoreni zbog ulaska na Cipar bez isprava.
Nikad nisam vidio da itko toliko cijeni upravitelja ili direktora zatvora.
Volimo te, Anna!
Svi ste mi u srcu.
Želim vam dobrodošlicu na današnjem događaju.
Prije svega, želim vam zahvaliti na vašem etosu,
vašem karakteru i svakom trenutku kad me dirnete svojim postupcima.
Misliš li da je sve iskreno? Tipovi reagiraju jer…
Sto posto je iskreno.
Sto posto.
Stoti put ih vidim da se tako ponašaju.
A Ciprani? Reagiraju li isto?
Pozdravit ćemo, ustati i rukovati se. Jer znaju da je vrlo otvorena.
Činite me boljim čovjekom.
Isprva sam mislio, kad je ušla
i kad su je svi srdačno pozdravili
klicanjem, da je to bila namještaljka.
Je li ovo nešto za kameru?
Nadrealno je. Bizarno.
Veselim se što ću je upoznati.
Čini se da je direktorica uspostavila vrlo neformalan režim,
no trebam se uvjeriti u to hoće li opuštenost
upaliti kod najtežih prijestupnika.
Hvala.
Hrana je dobra. Mislim, ovo je…
Kad je hrana bila loša ili nedostatna,
90 % sukoba bilo je oko hrane.
Kažu da je gladan čovjek ljutit.
-Istina. -Istina, zar ne?
-Što misliš o hrani? -Dobra je.
Dobra je?
Tip kraj mene je Lovepreet iz Indije.
Došao je na Cipar raditi na farmi,
ali našao se u uličnom okršaju sa smrtnim ishodom.
Okrenuo sam lice jer su me napadali. Okrenuo sam se i napao!
Što si imao u ruci?
Oštricu tog tipa.
Nož. Je li čovjek umro?
Da.
-Umro je. -Umro je.
Je li ti suđeno za ubojstvo iz nehata ili ubojstvo?
Ubojstvo.
Kakvu su ti zatvorsku kaznu izrekli?
Doživotnu.
-Doživotnu? -Da.
Kako se osjećaš?
Mislio sam da mi je život gotov.
Sada se osjećam dobro. Jer unutra ima mnogo mogućnosti.
Ne poznajem mnogo ljudi koji kažu da je zatvor dobar.
Ne želiš biti ovdje, ali…
To nije zatvor.
Nije zatvor, već rehabilitacijski centar. Jer silno me mijenjaju.
A što je s odnosom između zatvorenika i zatvorskog osoblja?
Sad se osjećam kao član obitelji.
U zatvoru.
Lovepreet, osuđeni ubojica,
živi u istom opuštenom režimu kao i ostatak zatvorenika.
Katkad je tijekom kratkog boravka ovdje
bilo lako zaboraviti da sam u strogo čuvanom zatvoru.
Kad sam sjedio u dvorani za bingo
slušajući dečke i cure kako navijaju
dok igraju bingo,
gledao sam neka lica i razmišljao:
„Otići ćeš iz dvorane, ali ne svojoj obitelji.
Nećeš otići na pivo. Vraćaš se u ćeliju.“
Bez obzira na to koliko je sve pristojno, u zatvoru si.
Ovo je teško vrijeme.
TREĆI DAN
-Kako si? Jesi li dobro? -Da.
-Konstantinos. Raphael. -Da.
Da. A ti si Konstantinos.
-Da. -Ti si kuhar?
Da.
Konstantinos živi u mom bloku.
Služi 12 godina
i ubrzo počinje hvaliti zatvorsku direktoricu.
Sretni smo što je imamo.
Inače bismo ovdje bili… Ne znam.
Dolazi li ona često i sreće se sa zatvorenicima? Stalno?
Stalno.
Proveo sam 12 godina u teškim zatvorima u Velikoj Britaniji,
u kojima su direktori bili autoritarni, a zatvorenici su ih mrzili.
Jesi li u Britaniji ikad vidio direktora?
Samo kad su me kažnjavali.
Njoj možeš reći bilo što.
-Možeš razgovarati bilo kad? -Da.
Da.
Zdravo.
Bok, Raphaele. Kako si? Ja sam Anna, direktorica zatvora.
Da, mnogo sam čuo o Anni.
Jesi li se smjestio? Sve je u redu?
Je li moguće smjestiti se u zatvor?
Želim da ti bude udobno. Pročitala sam tvoj intervju.
-Dobro. -Da.
Znam da te zanima sport.
Dobro. Činiš li to za sve zatvorenike?
-Naravno. -Dobro.
Želimo da se osjećaju sretno.
-Je li to u zatvoru moguće? -Jako je teško.
Ali barem stvaramo uvjete
slične uvjetima u vanjskom svijetu.
Imamo isti obrazovni sustav, kao i slobodno društvo.
-Koji jezik govoriš? -Engleski, donekle.
Možeš pohađati tečajeve grčkog ili ruskog.
A što očekujete zauzvrat?
Što očekujemo zauzvrat? Sjajno pitanje.
Pomažemo ljudima da se razvijaju, mijenjaju, reformiraju
i uspješno reintegriraju u društvo.
Jesam li obvezan pohađati radionicu ili naći posao?
Što ako ne pristanem?
Sastajat ćemo se s tobom da vidimo u čemu je problem.
Na kraju ćeš, vjeruj mi, sudjelovati u sportskim aktivnostima.
Sudjelovat ćeš u školama.
Pomalo si skeptičan.
Uobičajeno je.
Ali nisam navikao na ovakvo okruženje.
Moje iskustvo zatvora je sukob.
Moje iskustvo u zatvoru je da su direktori
i čuvari nepošteni, lažljivi, manipulativni i brutalni.
Jučer, kad sam imao čast ići na bingo,
strastveno si dečkima i curama govorila
da vjeruju u sebe.
Zvučalo je poput politike.
Kao da si bila na pozornici i govorila okupljenima vani.
-Nisam političarka. -Jesi.
To osjećam.
Volim to što radim. Radim to.
Ako voliš što radiš, činiš to strastveno.
To je realnost našeg zatvora.
I vjeruj u to. Kažem ti, jako je…
Vjeruj mi, iznenadio sam se.
Ispran ti je mozak. Već ti je ispran mozak.
Vjeruj mi, znaš, kako sam…?
Živim u istim uvjetima kao i ti.
Cijenim što si mi došla i objasnila mi
što se ovdje događa.
I meni je drago.
-Hvala. Bok. -Bok.
Bok.
Prije no što je preuzela zatvor,
direktorica je bila pravnica za kazneno pravo i ljudska prava.
Radila je za Ministarstvo pravosuđa
na zatvorskim reformama prije no što je dobila priliku
teorije pretočiti u praksu.
Još pokušavam otkriti o čemu se ovdje radi.
Način na koji zatvorenici stalno slave direktoricu.
Kad je vide, preplavi ih oduševljenje.
Rukuju se s njom, kao da je kakvo božanstvo.
Ne znam je li to iskreno ili samo zato što nešto žele.
Budi u direktoričinoj milosti i dobit ćeš više od drugih.
Moram još puno toga otkriti.
Čini se da postoji poticaj da se zatvorenici uključe u obrazovanje,
pa želim vidjeti hoće li se pojaviti
i prihvatiti priliku za učenje.
Nastava se kreće od osnovne pismenosti do fakultetske diplome.
Zdravo.
Na početničkom sam tečaju ruskog.
Zdravo.
Što to znači?
To znači „zdravo“.
Kako si?
Dobro sam, hvala.
Pomaže mi 27-godišnji Antonio.
Zašto učiš ruski? Netko u obitelji ti je Rus?
-Moja majka. -Majka ti je Ruskinja?
Antone, kako se to kaže?
Moja je baka umirovljenica.
Da.
Sudjelovanje u ovakvim tečajevima
zatvorenici često smatraju izlikom
da izađu iz ćelije na nekoliko sati pa dođu i gube vrijeme ovdje.
Ne ovdje im je izlazak iz ćelije dopušten
pa ovamo dolaze svjesno.
Cinik bi mogao reći:
„To rade samo zato što skupljaju pozitivne bodove.“
Ali samo se treba osvrnuti. Vidi se koliko su angažirani.
Zašto je…
Zašto…
-Zašto… -…važno…
…važno…
…naučiti ruski u ciparskom zatvoru?
Rusi su počeli dolaziti na Cipar
i ovdje pokretati poslove.
Za nas je zato dobro naučiti ruski.
Mnogo je lijepih Ruskinja.
Sad mi je sve jasno.
Sad je jasno.
Poticanje zatvorenika na obrazovanje funkcionira.
Sedamdeset i pet posto pohađa nastavu.
Saznao sam da je Antonio s tečaja u istom krilu kao ja
i da dobro poznaje ovaj zatvor.
Odrastao sam u zatvoru.
U zatvoru, s drogom, po institucijama.
U ovom sam zatvoru od 2011. dosad.
Samo 2017. nisam bio tu. To mi je bila sretna godina.
-Sretna godina? -Sretna.
Zašto stalno dolaziš i odlaziš? Zašto stalno činiš kaznena djela?
Drogu uzimam od 15. godine.
Uzimao sam heroin, kokain, sve.
Osuđivan sam zbog provala,
oružanih pljački, krivotvorenja, za…
krađu.
Činio si kriminalna djela zbog heroina?
Da.
Kazna zbog koje si u zatvoru, to je isto zbog pljačke?
-Sada? Da. -Da.
Kakve pljačke? Banke?
Draguljarnice.
Upadnemo s oružjem, uzmemo što hoćemo i odemo.
Bio si ovdje 2011. kad je ovo bilo posve drukčije mjesto.
Došao sam sa 16 godina.
Stavili su me u 2B. To je blok za muškarce, velike muškarce.
Dijete od 16 godina sa simptomima odvikavanja od heroina.
Tresao sam se!
Mislio sam da ću umrijeti ta dva tjedna.
Bio si ovdje kad su se čuvari loše odnosili prema zatvorenicima.
Za sitnicu bi te tukli ili strpali u samicu. „Zaključaj ga.“
U životu sam dvaput lomio ovo.
Rebra.
Da. Dvaput.
Dvaput u zatvoru, ne od zatvorenika.
Od čuvara.
Antonio kaže da se u zatvoru ne drogira posljednje dvije godine
i izlazi za manje od tri mjeseca.
Što će se dogoditi ovaj put kad izađeš?
Nemam planova nakon izlaska.
Kada dođe vrijeme za izlazak, počet ću razmišljati.
Počet ću razmišljati i…
bit ću pod stresom.
Jer neću znati što ću naći vani.
Antonio je kriminalac. U tome je od svoje 15. ili 16. godine.
Tip je koji izađe i napravi nered, provodi oružane pljačke.
Vraća se u zatvor.
Dobio je terapiju da se riješi ovisnosti, ali čim izađe van,
m kakva mu je ovdje pružena podrška,
nije u stanju prekinuti taj krug zločina i ovisnosti.
I velik je to izazov za muškarce poput njega i još veći za zatvor,
jer rade ono što rade, šalju ga van,
a on se stalno vraća natrag.
ČETVRTI DAN
Dovoljno sam vremena tu u zatvoru da znam što znači ovaj zvuk.
Došla je direktorica,
a ja još pokušavam shvatiti je li ovo oduševljenje stvarno.
Većina ovih momaka tražitelji su azila.
-Tražitelji azila? -Da.
Svaka osoba koja ilegalno stigne na Cipar može u zatvoru provesti do jedne godine.
U ovom je zatvoru oko 300 ilegalnih imigranata i tražitelja azila.
Zašto su tako uzbuđeni oko direktorice?
Zbog toga kako nas tretira. Ja to zovem VIP-tretmanom.
Da, u zatvoru smo, ali ona nas ne tretira kao zatvorenike.
I ti si tražitelj azila?
Azilant sam. Iz Kameruna sam.
O čemu pjevaju?
„Anna, kraljica zatvora.“
-Anna, kraljica zatvora. -Da. To govore.
Misliš li da to radi zato što joj je stalo ili vas tako kontrolira?
Ako je dobra prema vama, nećete joj stvarati probleme u zatvoru.
Ne, ne radi to da bi nas kontrolirala.
Netko tko traži bolji život nije kriminalac.
Ovo je nevjerojatno, Anna.
Nije li?
Nevjerojatan osjećaj. Jako sam dirnuta.
Zašto? Zašto to rade?
Ti ljudi ne bi trebali biti u zatvoru zbog ilegalne migracije.
Mislim da ih treba obraditi administrativnom mjerom.
A ne slanjem u zatvor kao da su počinili kazneno djelo.
Smatraš li da zakon treba mijenjati?
Da, čvrsto vjerujem u to.
Moja dužnost kao čovjeka je da im pomognem.
Direktorica ne radi samo za ove zatvorenike u ovome zatvoru.
Od vlade traži da promijeni zakon koji kriminalizira migrante i izbjeglice.
Ali želim vidjeti što direktorica čini da reformira zatvorenike.
Plaćeni posao ključan je za rehabilitaciju.
Zatvorenici rade kao čistači, kuhari i podvornici,
kao i specijalizirani majstori.
Rekli su mi da u ovom zatvoru ima mnogo radionica,
a naći ću se s tipom koji radi u jednoj od njih
da bih saznao što radi ovdje.
Mario? Bok. Ja sam Raphael.
-Zdravo. Drago mi je. -Što radiš?
Ovdje uvezujemo knjige.
Obavimo 95 % vladinog uvezivanja knjiga.
Ove ste knjige uvezali za parlament?
Da, za parlament, za policiju.
-Želiš li vidjeti? -Da.
Mario je iz Libanona.
Služi deveti mjesec od 25-mjesečne kazne.
-Prije nisi bio u zatvoru? -Ne.
Kako se snalaziš?
Bio sam jako nervozan prije no što sam došao.
Jesi li očekivao da će te premlaćivati?
Točno. Da će netko imati kontrolu, i da ću biti podjarmljen.
Za što si dobio 25 mjeseci?
Uhvatili su me s pištoljem, streljivom i narkoticima.
-Prodavao si? -Ne, za osobnu upotrebu.
Nošenje oružja ozbiljan je prekršaj, zar ne?
Narkotici, malo za sebe… To se može tolerirati.
Vatrenim oružjem se ubija pa je to ozbiljno.
-Zar ne? -Da, jest.
Kako ti ovo pomaže?
Ovo mi uzima svu energiju jer ujutro se probudim
i moram doći tu, naučiti nešto novo.
Stvarno pomaže. Osjećaš se…
Ne osjećaš se zaključano u zatvoru.
-Prije sam se drogirao. -Dobro.
Ovo okruženje pomaže.
Imam obitelj i nisam razmišljao
kako razmišljam dok sam ovdje.
Možda nisam razmišljao hoću li izgubiti obitelj.
Sada kad sam ovdje, na neki sam način izgubio obitelj.
Sada jedva čekam da vidim kćer.
Kad nešto izgubiš, znaš vrijednost.
U zatvoru počinješ razumijevati sebe. Otkrivaš se.
Nekima se ovo može činiti ugodnim poslom za zatvorenika,
ali briga o njemu kakva vlada ovdje
Mariju očito pomaže da se koncentrira na rehabilitaciju.
Zatvorenici su zatvoreni u svojim blokovima od 17 h.
U mnogim zatvorima tada se okreću drogi
da bi izdržali duge noći iza rešetaka.
Moj ili tvoj potez?
-Moj potez. -Dobro razmišljaš.
Želim saznati jesu li zatvorenici koji su se drogirali
ikad u iskušenju.
Da se drogiram, bih li mogao dobiti drogu?
Nećeš naći heroin. Nećeš naći kokain.
Nećeš naći travu.
U svim zatvorima ima droge.
Ovdje je nema.
-Ne znam vjerujem li u to. -Ako ne vjeruješ, ne vjeruješ.
Ne kažem da…
Iznenađen si.
-Iznenađen sam. -Prvi put.
-Uvijek postoji prvi put. -Da.
Heroin sam uzimao s 15 godina.
Da ga ima, sigurno bih ga našao.
Bit ću iskren. Pokušao sam nešto naći.
Pitao sam.
Devet mjeseci nisam ništa našao.
Nemoguće je.
Kažu da je ovo zatvor bez droge.
To me jako iznenadilo.
Ono što ću reći je da, inače kad si u zatvoru,
imaš osjećaj da ima droge.
Nanjušiš je.
Imaš osjećaj da se nešto događa, čak i ako svi to skrivaju od tebe,
a ovdje nemam taj osjećaj.
Mnogo se govori o tome da čuvari više nisu korumpirani
i da su nekoć
u zatvor unosili krijumčarenu robu, uključujući i drogu.
Ali to je iskorijenjeno.
Je li ovo stvarno jedini zatvor na svijetu bez droga?
Ako je to istina, to je impresivno. Što se ovdje događa?
PETI DAN
Tijekom boravka ovdje,
iznenadio me opušteni odnos između zatvorenika i čuvara.
Prije nego što je sadašnja direktorica 2014. preuzela dužnost,
zatvor je bio ozloglašen po optužbama za nasilje nad zatvorenicima.
Ovdje je bilo toliko loše da su neki zatvorenici počinili samoubojstvo,
a mnogi od čuvara iz toga doba rade i danas.
Jedna od prvih stvari koje je direktorica promijenila
bio je mentalitet njezinog osoblja.
Osnovala je akademiju za čuvare
i povećala godišnji budžet za obuku sa samo 6000 eura na 100 000.
Pokazat ćete Raphu kako humano obuzdavamo zatvorenike.
Instruktor Alexandros vodi program.
Što je prvo što činite?
Prvi je korak uvijek izbjegavanje tučnjave.
Dakle, ako te napadnem, vrijeđam: „Jebote…
Ne želim da išta učiniš. Ljut sam.“
Pokušavam te smiriti.
Onda ću pokušati njegovom težinom
-pokazati da sam veći i jači od njega. -Da.
Idemo zajedno.
Polako. Smiri se.
Nisi ti kriv.
-To nema veze sa mnom i tobom. -Dobro.
-Gotovo je. Dobro si? -Da.
-Dobro, idemo. Idemo na kavu.
Ne znam za kavu, ali rakiju ili rum.
Stražare obučavaju da nadjačaju agresivne zatvorenike,
a da ih ne ozlijede.
Pokušaj me napasti.
Dobro. Dobro. Idemo, momci.
Pokušaj. Da.
-Dobro. -Opusti se.
Opusti se. Polako.
Polako.
-Dobro? -Dobro.
Ali…
-Želim te ne što pitati. -Da?
-Boli li te nešto? -Ne.
To je poanta.
To je bilo zanimljivo jer obično kad nekoga obuzdavaš, kažeš:
„Dolje, jebote.“
Ti si rekao da to nije između mene i tebe.
Verbalno si me pokušao smiriti.
To nema veze sa mnom i tobom.
Pokušao sam ti reći da odmah moraš prestati.
Nema razloga za borbu.
Zaposleno je mnogo novih čuvara koji su obučeni za ovaj humani pristup,
ali Panagiotis ovdje radi gotovo 30 g.,
pa ima iskustvo rada pod prethodnim upravama.
Jesu li zatvorenike premlaćivali bez razloga?
Svaki dan.
Neke su čuvari tretirali kao robove.
Ideja je bila da treba kazniti.
Da moraju prihvatiti batine.
To je rezultiralo time da su se neki ubili.
Samoubojstva su bila prirodna posljedica.
Kako su promijenili tvoj način razmišljanja i pristup zatvorenicima?
Došla je nova direktorica
i rekla je jednu riječ.
Samo jednu riječ.
Ljudski.
Zaposlenicima je usadila ideju
o tome da imaju posla s ljudima, ne sa životinjama.
Navela me da se rasplačem zbog zatvorenika.
Da si mi prije 28 godina rekao
da ću zaplakati zbog zatvorenika, ne bih vjerovao.
Neki koji su ovdje bili pod starim režimom, još su tu.
Je li ti nezgodno zbog tog odnosa?
Stara su vremena gotova. Sad ih tretiramo kao ljude.
Direktorica zatvora tvrdi da njezine reforme zatvorenike mijenjaju nabolje…
i da je otkad je tu snažno pala stopa ponovnog počinjenja kaznenog djela.
Razgovaram s Antoniom,
koji cijeli život ulazi i izlazi iz zatvora.
Kriminalac je zbog ovisnosti,
a pomažu mu redovite sesije u svrhu odvikavanja.
Odslužit ćeš kaznu, prije ili poslije,
a najvažnije je što će se dogoditi poslije.
Što te muči?
Budući da sam kao mlad bio u zatvoru i da sam bio ovisnik,
uključio sam se u nekoliko programa i još me stigmatiziraju.
Ovdje sam dobro, nisam na drogama i dobro sam.
Ali vani? Društvo nas ne tretira tako.
Za samo nekoliko tjedana, Antonio će biti pušten.
No ovdje je tako sigurno okruženje bez droge,
kao da ne želi otići.
Ne znam što će biti kad izađem.
-Istodobno… -To mi stvara još veći stres.
Pokušat ću ostati čist što je duže moguće.
Najbolje što mi pada na pamet
je zgrabiti putovnicu i otići odavde.
Da, ali kamo god krenuo,
-suočit ćeš se… -Suočit ću se s istim problemom.
Taj ću problem uvijek nositi sa sobom.
Zatvor očito čini sve što može
kroz ove terapije odvikavanja da promijeni njegov način života.
Pitanje je hoće li dobiti potporu kad izađu iz zatvora, a kažu mi da neće.
Kada dođe do vrata i bude pušten,
gotovo se vraća na početak, a to je jako tužno.
Nadam se da je ovo zadnji put,
ali ni on ne može odgovoriti na to pitanje.
Ono što je izvanredno u ovom zatvoru
redovite su prilike za druženje zatvorenika i zatvorenica.
Ovi zatvorenici uče tradicionalni ciparski ples.
Dovoljno hrabra da svjedoči mojim pokretima je Georgia…
i ima dobar razlog za vježbu.
Sutra se udajem!
Jako sam sretna i uzbuđena.
-Sutra se udaješ? -Da.
Čestitam.
Je li ti zaručnik tu?
U drugom bloku.
-Drugi bok. -Udaješ se za zatvorenika?
Da.
Uhićeni smo zbog krađa.
Krali smo da bismo imali za drogu i završili smo ovdje.
Već smo dvije godine zajedno i odlučili smo se vjenčati.
Možeš doći i ti.
Hvala što si me pozvala na vjenčanje.
Čestitam. Prihvaćam tvoj poziv.
Hvala. Čuvaj se.
Hvala.
Hvala, drago mi je.
I ti. Hvala.
U ovom zatvoru postoji ženski odjel.
Odvojene su od muške populacije,
ali pri društvenim događajima, vode normalne razgovore,
a to je dobro kad izađu,
da se ne osjećaju posve otuđeno od suprotnog spola.
To je ovdje jedna od misli vodilja,
da im se ljudska prava i mogućnost normalnog življenja u zatvoru
ne bi trebala oduzeti.
Zadnji mi je dan ovdje
i vrijeme da se oprostim od cimera Phaethona.
Želim saznati je li pristup zatvora trajno utjecao na njega.
Kakva je tvoja budućnost?
Jer silno si mi hvalio to kako zatvor
-mijenja ljude. -Da.
Ali doći će dan kad ćeš se morati spakirati i otići odavde.
Zbog kulture zatvora, koja mi je pomogla,
što se ovdje događa, pomaže i tebi.
Shvaćaš da su jednostavne stvari važne.
Obitelj, prijatelji, šetnja plažom, sladoled.
Možda ne sa 100 000 u džepu ili na računu.
Čini mi se da samo želiš normalan život.
-Točno. Jako. -Da si imao određeni stil života.
Možeš li staviti ruku na srce
i reći da se nikad nećeš vratiti u zatvor?
Jedino tada i mogu.
Ne bih to učinio za sve milijune svijeta.
Misliš da se ovaj put nećeš vratiti?
Uvjeren sam u to.
Nikad ne možeš biti siguran,
ali vjerujem da se Phaethon zbilja okrenuo dobru.
Georgijino vjenčanje je 20. u ovom zatvoru od dolaska nove direktorice.
Vjenčanje je u zatvorskoj grčkoj pravoslavnoj kapelici.
Posebna je atmosfera.
Ovo je poput Bonnie i Clydea, ali uzbudljiv je trenutak:
vjenčanje u zatvoru.
Ovo je prvo pravoslavno vjenčanje na kojem sam bio.
To mi je i prvo vjenčanje u zatvoru. Zatvor inače slama ljubav.
Zatvor obično prekida ljubav dvoje ljudi.
Ali ovom je prilikom spojio dvoje ljudi.
Demetriuse. Čestitam. Sretno.
-Zdravo. -Čestitam.
-Kako si? -Dobro sam.
Sretan vam ostatak života, ma što bilo.
Hvala.
Dakle, Raph, vidiš li kako to radimo?
-Da? Što misliš? -Neobično je.
Neki bi rekli da je zatvorenicima predobro.
Nisu kažnjeni onako kako bi njihove žrtve očekivale.
Što bi rekla tim ljudima?
Ako je zaštita i očuvanje ljudskih prava,
humani pristup ljudskim bićima blag pristup,
idemo onda blago.
Vidjeli smo rezultate sustava temeljenog na kazni,
kad je bilo ozbiljnih kršenja ljudskih prava,
kad je bilo šest samoubojstava u deset mjeseci.
Kad govoriš o ljudskim pravima, što je sa žrtvama,
ljudima koji vjeruju da kriminalce treba kazniti?
Mislim da društvo treba reformirati.
Kažemo da se ljudi u zatvorima trebaju promijeniti.
Vidim da se mijenjaju.
Vidim ih kako se razvijaju, postaju bolje osobe
i kako postaju spremni za uspješnu reintegraciju u društvo.
Kako definiraš svoj uspjeh?
Rezultati su vidljivi po stopi ponovnog počinjenja djela
koja je pala na 15 %,
dok je prije bila više od 50 %,
kad je kazneni sustav cvjetao.
Možeš li definirati jednu stvar koju radite,
za koju vjeruješ da mijenja način razmišljanja zatvorenika
toliko da kaznena djela više ne počine?
Snažne moralne vrijednosti.
Poput integriteta, poštenja,
poštovanja, komunikacije,
ljubavi i podrške.
Vjeruj mi, nevjerojatan je osjećaj raditi s tim ljudima,
promatrati kako se razvijaju, mijenjaju…
reintegriraju u društvo
i postaju odgovorni građani koji poštuju zakon.
Kad sam došao u zatvor, bio sam skeptičan oko svega.
Ali direktoričin revolucionarni pristup rehabilitaciji,
pri čemu je kažnjavanje zamijenio humaniji režim,
čini se da funkcionira.
Neće se svi složiti i to je razumljivo,
ali prema mom iskustvu, ono što rade u ovom zatvoru
zatvorenicima pomaže da se reformiraju.
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić