EN NETFLIX-SERIE
Centralfängelset i Nicosia på Cypern.
Det hade en gång ett fruktansvärt rykte...
-Kom igen nu. -...för vakternas brutalitet.
Ja.
De ville bara bryta ner en.
För minsta lilla kunde man hamna i isolering.
Jag trodde att jag skulle dö de två veckorna.
Blev fångarna fysiskt misshandlade?
Varje dag.
Men nu har en karismatisk ny direktör tagit över...
Vi älskar dig, Anna!
...och hon hävdar att hon förvandlat den kontroversiella anstalten.
Ni gör mig till en bättre människa.
Vad händer här?
Jag ska tillbringa en vecka inlåst i ett fängelse
olikt alla andra jag besökt...
Vad sjunger de?
"Anna, fängelsernas drottning."
...för att ta reda på om hennes radikala rehabilitering fungerar.
Du är hjärntvättad.
Jag känner mig som en familjemedlem.
Men det är inte första gången som jag skakar galler.
Jag heter Raphael Rowe.
Jag dömdes i Storbritannien för ett mord jag inte begick
och fick livstid utan villkorlig frigivning.
Det tog 12 långa år att rentvå mitt namn.
Nu reser jag runt i världen för att ta reda på hur livet är
inuti världens hårdaste fängelser.
Nicosia, Cyperns huvudstad.
Den här medelhavsön ligger nära Nordafrika och Mellanöstern.
DAG 1
Jag är handfängslad och sitter i en fångtransport
på väg till Cyperns centralfängelse
som en gång var känt som ett av Europas brutalaste.
En plats där man vägrade att släppa in inspektörer,
på grund av vad som hände där.
Under åren innan den nya ledningen tog över
fanns flera rapporter om vakter som utsatte fångar för grov misshandel
och påståenden om vakter som tillät att yngre intagna
våldtogs av äldre intagna.
Under en tragisk period begick sex fångar självmord på mindre än ett år.
Jag har hört att den nya direktören har reformerat stället.
Fångarn blir inte längre brutalt slagna.
Jag ska ta reda på hur sant det är.
Den nya direktören började i slutet av 2014.
Men många av de 350 vakterna
jobbade här under den tidigare ledningen.
-Vad heter du? -Raphael.
Vi måste kolla med hunden. Okej?
Följ mig, gå under bågen. Kom hit.
Följ mig till visitationen.
Öppna munnen.
Hur länge har ni varit vakter här?
Jag har jobbat här i 17 år...
-Jag i 28 år. -Tjugoåtta.
Det var tidigare brutalt och fångarna blev ofta slagna.
Ni jobbade här under den tiden.
Vi respekterade inte andra då.
Och det var våldsamt här i fängelset.
Varför var det så förut?
Jag tror...
Det är inte rätt tidpunkt att förklara det.
Du får se själv.
Kom nu.
Innan nya intagna tas till sina celler
genomgår de en ingående intervju.
Varsågod och sitt. Hej, jag heter Nikki.
Jag vill välkomna dig hit.
Jag ska genomföra en intervju.
Har du några yrkeskunskaper?
Jag är journalist.
Använder du droger eller andra substanser?
Nej.
-Har du några talanger? Hobbyar? -Sport.
Vi har många idrottsaktiviteter.
Gör ni den här processen med alla som kommer?
Ja.
Vad hoppas ni få veta om dem?
Allt som kan hjälpa oss att hjälpa dem.
Färdigheterna hjälper oss att placera dem på jobb.
Är du en vakt, psykolog, socialarbetare?
Jag är fängelseadministratör,
men jag har utbildats till det här,
och jag har universitetsexamen i juridik och kriminologi.
Följ mig.
Jag får een hel hop märkestoalettartiklar.
Schampo, balsam, tandkräm, tandborste, rakhyvlar.
Allt du kan behöva.
-Får alla det här? -Javisst.
Och helt nya lakan.
Den här processen har överraskat mig lite.
Telefonhytterna är öppna från klockan åtta på morgonen
till halv nio på kvällen.
Får jag ringa när jag vill under den tiden?
Ja, och hur många samtal du vill.
Betalar jag eller fängelset för det?
Du får ett Telecard om du vill. Du får ett nu.
Det är galet.
Har du några frågor eller något du vill diskutera?
Nej, tack så mycket.
Det låter som om det här stället är väldigt annorlunda
än vad jag väntade mig när jag gick in genom grinden.
Ignorerar jag den sex meter höga betongmuren och taggtrådarna
börjar jag nästan känna mig välkommen.
Sedan får jag se något som liknar en hotellobby.
En fontän i form av ett piano som spelar musik.
Vad är syftet med det inuti ett högsäkerhetsfängelse?
Att få de intagna att må bättre.
Spelas musiken hela dagen?
Ja. Det var en intagens idé.
Jag blev inskriven på ett väldigt humant sätt.
Jag har blivit tilltalad på ett väldigt humant vis.
Jag har fått godis med mig till cellen.
Jag lyssnar på en fontän som spelar musik.
Det här ska bli en intressant fängelseevistelse.
Fängelset är hem åt 800 intagna i 17 avdelningar.
Jag ska träffa min nya cellkamrat i avdelning 2A
där runt 100 fångar sitter.
-Hej, Feofan. -Hej.
-Det här är Raph.
-Det här är Feofan, din cellkamrat. -Trevligt att träffas.
-Det här är er cell. -Feofan hjälper dig.
Okej.
Feofan har suttit två omgångar i det här fängelset.
Först för väpnat rån,
och nu sitter han åtta år för bedrägeri.
Så jag är nu inne i cellen.
-Ja. -Det här är vår cell.
Du är inte på Hilton.
-Nej. -Du är i fängelse.
Men på en plats där dina framtidsutsikter räknas.
Jag är lite förvirrad av processen.
Hur vakterna välkomnade mig. De liksom avväpnade mig.
Man kommer till ett fängelse och känner sig spänd.
Men så ser en fontän som spelar musik.
Det fick mig att klia mig i huvudet.
"Vad är det som händer här?"
Det är så det fungerar här.
Direktörens filosofi
och kulturen hon har infört under de senaste åren...
Det här är andra gången jag sitter här.
Hur långt var ditt första straff? Och när?
Från april 2008 till slutet av 2011.
De sa under den perioden att många fångar
blev slagna av fängelsevakterna.
Stämmer det?
Det stämmer.
Jag är inte glad att säga det,
men all personal var likadan.
Mindre vatten, mindre mat, fler bestraffningar.
De ville bara bryta ner en.
Jag såg en fånge i mitt rum som hängt sig.
-Såg du honom hänga där? -Ja, han var persisk.
Han satt fem och ett halvt år.
Han blev galen och en morgon fann vi honom där.
-Hängande. -Ja.
-Han tog livet av sig. -Som i rummen intill.
Han var en av sex som begick självmord.
En av sex, ja. Hemskt.
Det har varit intressant att möta min cellkamrat.
Han verkar väldigt trevlig och fick mig att känna mig välkommen.
Han satt här under tiden det här stället var brutalt.
Men det intressanta är att vakterna som brukade slå fångarna jobbar kvar,
Han måste se de vakterna i ögonen.
De som antingen slog honom eller behandlade honom som skit.
Hur de kommer överens nu är verkligen intressant,
för jag skulle aldrig förlåta en fängelsevakt
som slog mig bara för att han kunde
och för att jag var utsatt.
Det har hänt mig flera gånger i fängelse.
Man glömmer det inte. Det är den sortens saker
som lämnar efter sig fysiska och mentala ärr.
DAG 2
De intagna släpps ut från cellerna sex på morgonen
och får gå utanför avdelningen vid sju.
De kan röra sig fritt på området till fem på eftermiddagen.
Jag försöker bara förstå hur det fungerar här.
Inga intagna bär uniform.
När man skrivs in får man ofta en uniform
och ens identitet blir kvar vid grinden.
Här får de ha egna kläder så att de i viss mån kan behålla sin identitet.
Avsikten är att förmänskliga dem.
Men jag underskattar inte att det finns farliga män här inne,
tillsammans med småtjuvar och drogberoende.
Det är fullt av alla sorters kriminella,
och är fortfarande ett högsäkerhetsfängelse.
Då de intagna får tillbringa gott om tid utomhus
väntade jag mig att se fler ute, men det är en speciell eftermiddag.
Vad händer här idag?
Vi har bingo.
Det är femte gången det anordnas.
-Vanligtvis... -Bingo?
Bingo.
Vi har bingo, tro det eller ej.
Det är för oss och för kvinnorna som är intagna.
-Okej. -Stig på.
73...
73.
75. Vi har en vinnare.
Är det här kvinnliga fångar?
-Ja. -Var bor de?
De bor i avdelning 3.
Och kvinnorna är med här.
Hålls kvinnorna åtskilda från männen?
Fullständigt.
Så det är en speciell dag. Vi får träffa kvinnorna.
Tro mig, ibland mer för dem.
Det tror jag.
23.
Jag väntade mig inte att se kvinnor när jag kom in.
Jag ska bara kolla om jag vinner.
Jag spelar bingo i fängelse.
De kan vinna priser, madrasser, sängöverkast, godis och annat.
Även en platt-tv.
Jag har aldrig sett något liknande.
Jag får veta att hon som dyker upp är den nya fängelsedirektören
Anna Aristotelous.
Det är första gången jag ser henne.
Hon har varit chef de senaste åtta åren
och har tydligen gjort ett starkt intryck på de intagna.
Vilket underligt mottagande. Varför älskar de henne så mycket?
För att de...
Hon hjälper dem mycket.
De kommer hit från Kongo
och har inget att äta utanför.
Här får de mat, frukost, middag...
Allt. Gym, kläder, skor...
Skanderandet kommer mest från illegala migranter
som låsts in för att ha kommit till Cypern utan papper.
Jag har aldrig sett någon uppskatta en fängelsedirektör förut.
Vi älskar dig, Anna!
Vi älskar dig!
Ni finns alla i mitt hjärta.
Jag vill välkomna er till dagens evenemang.
Först vill jag tacka er för ert etos,
er karaktär, och hela tiden berör ni mig med era handlingar.
Är det äkta? Reagerar de för att de...
Det är äkta känslor. Etthundra procent.
Det är 100:e gången jag ser dem bete sig så.
Och cyprioterna? Reagerar de likadant?
Vi säger hej, ställer oss upp och skakar hand.
För vi vet att hon är öppen.
Ni gör mig till en bättre människa.
När hon först kom in trodde jag att allt hurrande
och det spontana firandet var arrangerat.
"Är det bara för syns skull?"
Det är surrealistiskt och bisarrt.
Jag ser fram emot att träffa henne.
Direktören verkar köra med en väldigt ledig stil här
men jag har ännu inte sett om den avslappnade approachen
fungerar på de allvarligaste förbrytarna.
Tack.
Maten är bra, va? Det är...
När maten var dålig och för knaper...
...var 90 % av slagsmålen om mat.
En hungrig man är en arg man.
-Det är sant. -Eller hur?
-Vad tycker du om maten? -God.
Är den god?
Killen bredvid mig heter Lovepreet och är från Indien.
Han kom till Cypern för att jobba på en bondgård,
men hamnade i ett slagsmål som slutade med döden.
Jag vände mig om eftersom de anföll mig.
Jag vände mig om och anföll dem.
Och vad hade du i handen?
Hans blad.
Kniven. Dog mannen?
Ja.
Han dog.
Åtalades du för dråp eller mord?
Det var mord.
Och vilket straff fick du?
Livstid.
-Livstid? -Ja.
Hur känns det?
Förut trodde jag att mitt liv var slut.
Nu känns det bra.
För det finns många möjligheter här.
Jag möter inte många som säger att fängelse är bra.
Du vill inte vara här, men...
Det är inget fängelse
utan ett rehabiliteringscenter.
De förändrar mig verkligen.
Hur är förhållandet
mellan de intagna och personalen?
Jag känner mig som en familjemedlem i fängelset nu.
Lovepreet, en dömd mördare,
lever på samma avslappnade sätt som alla andra i fängelset.
Och ibland, under min korta vistelse här,
har jag lätt glömt att jag är i ett högsäkerhetsfängelse.
När jag satt i bingohallen
och lyssnade på dem hurra
och delta i bingon,
tittade jag på några ansikten och tänkte:
"Ni får gå härifrån, men inte hem till familjen.
Ni ska inte gå ut och ta en öl. Ni ska till en cell."
Oavsett hur hyggligt allt är sitter man fortfarande i fängelse.
Det är det svåra.
DAG 3
-Är allt bra med dig? -Ja.
Konstantinos. Raphael.
Ja. Konstantinos?
Du är kocken, va?
Ja.
Konstantinos bor på min avdelning.
Han avtjänar 12 år
och strax börjar han berömma fängelsedirektören.
Vi är välsignade att ha henne.
Annars vore vi... Jag vet inte.
Kommer hon ut ofta och träffar er? Hela tiden?
Hela tiden.
Jag satt 12 år i tuffa fängelser i Storbritannien
där direktörerna var auktoritära och hatade av de intagna.
I England, får man någonsin träffa fängelsedirektören?
Bara när jag skulle bestraffas för något.
Vi kan säga allt till henne.
-När som helst, var som helst? -Ja.
Hej.
Hej, Raphael. Hur är det? Jag är Anna, direktören här.
Ja, jag har hört mycket om dig.
Har du gjort dig hemmastadd? Går det bra?
Är det möjligt att göra sig hemmastadd i ett fängelse?
Jag vill att du trivs. Jag läste din intervju.
-Okej. -Ja.
Jag vet att du gillar sport.
Okej, läser du allas?
-Självklart. -Okej.
Vi vill att de känner sig glada.
Är det möjligt i fängelse?
Det är väldigt svårt.
Men vi skapar åtminstone möjligheter
som liknar de i den verkliga världen.
Vi har samma utbildningssystem.
-Vilket språk talar du? -Engelska. Knappt.
Du kan ta lektioner i grekiska, franska eller ryska.
Och vad väntar du dig i gengäld?
Det är en bra fråga.
Vi hjälper folk att utvecklas, förändras, bättra sig
och integreras framgångsrikt i samhället.
Måste jag delta i kurser eller hitta ett jobb?
Vad händer om jag inte vill delta?
Då samtalar vi med dig för att se var problemet ligger.
Du kommer åtminstone att delta i sport.
Du kommer att gå på kurser.
Du är skeptisk.
Det är vanligt.
Jag är inte van vid den här miljön.
Min erfarenhet av fängelse är konfrontation.
Min erfarenhet av fängelse är att direktören
och vakterna är oärliga, svekfulla, manipulativa och brutala.
Igår när jag fick privilegiet att gå på bingo
talade du passionerat till männen och kvinnorna där inne
om att de ska tro på sig själva.
Det kändes lite som politik.
Du kunde ha stått på en scen och talat till allmänheten på utsidan.
-Jag är ingen politiker. -Jo, det är du.
Jag känner det här.
Jag gillar vad jag gör.
Gillar man det man gör finns passionen.
Det är verkligheten i vårt fängelse.
Och man tror på det. Det är extremt...
Tro mig, jag blev överraskad.
Du är redan hjärntvättad.
Tro mig, hur kan jag...
Jag lever under samma villkor dom du.
Jag uppskattar att du tar dig tid
att berätta hur det går till här.
Det var trevligt att träffa dig också.
-Tack. Hejdå. -Hejdå.
Hejdå.
Innan hon tog över fängelset
var hon advokat och specialist på straffrätt och mänskliga rättigheter.
Hon arbetade sedan på justitiedepartementet
med att utveckla fängelsereformer, innan hon fick chansen
att omsätta idéerna i praktiken.
Jag försöker fortfarande förstå hur det här stället fungerar.
Varför fångarna hela tiden visar beundran för direktören.
De brister ut i jubel så fort de ser henne.
De skakar hennes hand som om hon vore en gudom.
Jag vet inte om det är äkta
eller om det är för att de vill ha något.
Är man på god fot med direktören får man mer än andra.
Det finns mer att upptäcka.
De verkar anstränga sig för att få de intagna att utbilda sig,
så jag vill se om de verkligen infinner sig
och tar till sig chansen att få lära sig.
Kurserna är allt från grundläggande läsförståelse till universitetsexamina.
Jag provar på ryska för nybörjare.
Vad står det där?
Zdravstvuyte, det betyder "hej".
Hur är det?
Bra, tack.
Antonio, 27 år, hjälper mig.
Varför lär du dig ryska? Har du rysk släkt?
Min mamma är ryska.
Din mamma är ryska.
Antonio, hur säger man det här?
Min mormor är pensionär.
Ja.
Att delta i kurser
ses ofta som en ursäkt för fångar
att komma ut ur cellen i några timmar.
Det blir ett tidsfördriv.
Men här får de ju lämna cellen utan att behöva gå hit.
Ändå väljer de att komma hit.
En cyniker kunde säga att de gör det bara för att få fördelar.
Men man ser hur engagerade de är.
Varför är det...
Varför.
...är det viktigt...
...att lära sig ryska i ett cypriotiskt fängelse?
Det kommer ryssar till Cypern
och startar företag.
Så för oss är det bra att lära sig ryska.
Många vackra kvinnor är ryska.
Eller hur? Nu vet jag.
Nu förstår vi.
Kampanjen att få de intagna att studera fungerar.
Sjuttiofem procent går kurser.
Min klasskamrat Antonio bor på samma avdelning som jag
och känner väl till fängelset.
Jag växte upp i fängelser, med droger, på institutioner...
Jag har suttit här sedan 2011 och fram till nu.
Men 2017 kom jag inte.
-Okej. -Det var mitt turår.
-Ditt turår. -Ja.
Varför åker du in och ut? Vad driver din kriminalitet?
Jag har tagit droger sedan jag var 15 år.
Jag tog heroin, kokain... Allt.
Jag har dömts för inbrott
och väpnade rån, förfalskning och...
...stöld.
Begår du brott för att betala för heroinet?
Ja.
Din nuvarande dom,
är den också för rån?
Ja.
Vilken sorts rån? Bank? På gatan?
Smycken.
Med pistol tar vi vad vi kan och sticker.
Du satt här 2011 när det var helt annorlunda här.
Jag var 16 år första gången.
De satte mig i 2B, som är för stora män.
Jag var 16 år och hade heroinabstinens.
Jag skakade!
Jag trodde att jag skulle dö.
Du satt här när vakterna behandlade fångarna väldigt illa.
För allra minsta blev man slagen eller hamnade i isolering.
Två gånger bröt jag de här.
Dina revben.
Ja, två gånger.
I fängelse, men inte från andra fångar.
Utan från vakter.
Antonio berättar att han inte tagit droger i fängelset på två år,
och han kommer ut om mindre än tre månader.
Vad tror du händer när du kommer ut den här gången?
Jag tänker inte på det.
När det börjar bli dags börjar jag tänka.
Jag börjar tänka och...
...blir stressad.
För jag vet inte vad jag finner där ute.
Antonio är en karriärbrottsling.
Han har varit det sen han var 15, 16 år.
Han är en kille som kommer ut och börjar härja vilt
med vapen och rån.
Han kommer till fängelset.
Han får terapi mot drogberoendet,
men så fort han kommer utanför grinden,
med allt stöd han fått här
klarar han ändå inte att bryta cykeln av brott och drogberoende.
Det är en stor utmaning för såna som han, och ännu större för fängelset,
för de gör vad de kan, och skickar ut honom,
och han börjar om igen.
DAG 4
Jag har varit här länge nog för att veta vad det här ljudet betyder.
Direktören besöker avdelningen,
och jag försöker fortfarande lista ut om känslouttrycken är äkta.
De flesta ni ser är asylsökande.
-Jaha. -De söker asyl.
Den som anländer illegalt till Cypern kan bli inlåst upp till ett år.
Det finns runt 300 illegala invandrare och asylsökande i fängelset.
Varför är de så glada att se direktören?
Det är på grund av behandlingen hon ger oss.
Jag kallar det VIP-behandling.
Ja, vi är i fängelse, men hon behandlar oss inte så.
Är du också asylsökande?
Ja. Från Kamerun.
Vad sjunger de? Vad betyder det?
"Anna, fängelsernas drottning."
-Anna, fängelsernas drottning. -Ja.
Tror du att hon gör det för att hon bryr sig,
eller för att det är ett sätt att kontrollera er?
För om ni vet att hon är schysst mot er
så ger ni henne inte problem eller ställer till det.
Nej, hon försöker inte kontrollera oss.
Den som söker ett bättre liv är inte kriminell.
Det här är otroligt, Anna.
Eller hur?
Det är en fantastisk känsla.
Jag är väldigt rörd.
Varför gör de det?
De borde inte sitta i fängelse
för illegal invandring.
Jag tycker att de borde behandlas
som en administrativ fråga.
Det är inget brott som ska bestraffas med fängelse.
Tycker du att lagen borde ändras?
Ja, absolut.
Min skyldighet som medmänniska är att hjälpa dem.
Direktören jobbar inte bara för dem inuti fängelset.
Hon uppmanar också regeringen att ändra lagen
som kriminaliserar migranter och flyktingar.
Men jag vill se vad hon gör för att förändra de intagna.
Betalt arbete är nyckeln till rehabiliteringen här.
De intagna jobbar som städare, kockar och planskötare,
men också mer avancerade jobb.
Det finns en rad olika verkstäder,
och jag ska träffa en kille i en av dem
för att se vad han gör här.
Mario? Jag heter Raphael.
-Hej. Trevligt att träffas. -Vad gör du?
Vi har ett bokbinderi.
Vi gör 95 % av regeringens bokbindning.
Åh, för parlamentet?
Ja, och för polisen.
-Vill du se? -Ja.
Mario kommer från Libanon.
Han har suttit nio av 25 månader.
-Du har inte varit i fängelse förut? -Nej, det är första gången.
Hur klarar du det?
Jag var nervös innan jag kom.
Väntade du dig att bli slagen?
Exakt, och att vi skulle styras och kontrolleras
och vara underdåniga.
Vad fick du 25 månader för?
Jag åkte fast med en pistol, ammunition och droger.
Droger att sälja eller för eget bruk?
För eget bruk.
Ett rätt allvarligt brott för en förstagångsförbrytare.
Att ha pistol.
Knark för eget bruk... Folk kan nog tolerera det.
Eldvapen är dödliga vapen
så det är allvarligt.
-Eller hur? -Ja.
Hur hjälper det här dig?
Det tar all min energi. Jag vaknar på morgonen
och vet att jag ska hit och lära mig något nytt.
Det hjälper verkligen. Man känner sig...
Jag känner mig inte inlåst i fängelse.
Jag använde droger förr.
Okej.
Och den här miljön hjälper mig.
Jag har familj, och jag tänkte inte
som jag tänker när jag är här.
Jag tänkte nog inte på att jag kunde mista min familj.
Nu när jag är här
känns det som om jag på sätt och vis har mist min familj.
Jag längtar efter att få träffa min dotter.
När man förlorar något inser man värdet.
Man förstår och upptäcker sig själv här.
För vissa kan det kanske verka som ett alltför bekvämt jobb för en intagen,
men den stöttande omgivningen här
hjälper bevisligen Mario att fokusera på sin rehabilitering.
Intagna ska vara på sina avdelningar från kl 17:00.
På många fängelser är det då de tar droger
för att uthärda de långa kvällarna bakom galler.
Mitt drag eller ditt?
-Mitt. -Du tänker intensivt.
Jag vill veta om fångar med drogproblem
blir frestade.
Om jag vill ta droger, kan jag få tag i det här inne?
Du hittar inget heroin eller kokain.
Inte heller marijuana.
Alla fängelser har droger.
Det finns inte här.
-Det vet jag inte om jag tror på. -Som du vill.
Jag säger inte att det är...
Du är överraskad.
-Ja. -Det är första gången.
Det finns en första gång för allt.
Jag tog heroin i 15 år.
Om det fanns skulle jag hitta det.
Jag ska vara ärlig. Jag har försökt hitta något.
Jag har frågat.
I nio månader. Jag hittade ingenting.
Det är omöjligt.
De säger att fängelset är drogfritt.
Det överraskade mig.
Vanligtvis i fängelser
får man känslan av att det finns droger.
Man känner en lukt.
Man får känslan av att något är på gång,
även om alla försöker dölja det,
men jag känner inte det här.
Det pratas mycket om hur vakterna inte är korrupta längre,
och hur det en gång i tiden kom in smuggelgods, inklusive droger.
Men det har raderats ut.
Är det världens enda drogfria fängelse?
Om det är sant är jag imponerad. Vad händer här?
DAG 5
Under min tid här
har det avslappnade förhållandet mellan fångar och vakter överraskat mig.
Men innan den nuvarande direktören tog över 2014
var fängelset ökänt för påståendena om vakternas våld mot de intagna.
Det var så illa att fångar till och med begick självmord,
och flera av de vakterna jobbar här än idag.
Bland det första direktören förändrade
var personalens attityd.
Hon skapade en ny vaktutbildning
och ökade utbildningsbudgeten från 6 000 till 100 000 euro.
Du ska visa Raph hur man håller i intagna på ett humant sätt.
Instruktören Alexandros leder programmet.
Vad är det första du gör?
Det första steget är alltid att undvika slagsmål.
Så om jag skulle gå på dig: "Din jävla... Jag vill inte att du ska göra något."
-Jag är arg. -Jag försöker lugna dig.
Sedan försöker jag med min vikt visa dig
att jag är större och starkare än du.
Kom här.
Sakta, lugn.
Det är inte ditt fel.
-Det har inte med mig och dig att göra. -Okej.
-Det är över nu. Är du okej? -Ja.
Kom så dricker vi kaffe.
Kaffe vet jag inte, men konjak eller rom.
Vakterna är nu tränade att övermanna aggressiva fångar
utan att göra dem illa.
Försök anfalla mig.
Okej, kom igen.
Försök.
-Okej. -Slappna av.
Ja. Lugn.
Lugn.
-Okej? -Okej.
Men jag ska...
-Jag vill fråga dig en sak. -Jaha?
-Känner du smärta nu? -Nej.
Det är poängen.
Det var intressant, för vanligtvis
när man håller tillbaka någon säger man: "Ner med dig, för fan! Gör inte så!"
Men du sa: "Det handlar inte om mig och dig."
Du försökte lugna mig verbalt.
Det har inget med mig och dig att göra.
Jag försöker få dig att förstå att du måste sluta.
Det finns ingen anledning att slåss.
Många nya vakter har anställts och utbildats i denna humana metod,
men Panagiotis har jobbat här i nästan 30 år,
och har erfarenhet från tidigare system.
Blev fångarna illa behandlade och slagna utan anledning?
Varje dag.
Vissa behandlades som slavar av vakterna.
Idén var att i fängelse ska man straffas.
Och att de måste acceptera att bli slagna.
Det resulterade i att fångar begick självmord.
Det var en naturlig konsekvens.
Hur ändrade de ditt sätt att se på hur man behandlar fångar?
Den nya direktören kom
och sa ett ord.
Ett enda ord.
Människa.
Hon präntade in i personalen
att de handhade människor, inte djur.
Direktören fick mig att gråta för en fånges skull.
Hade du sagt till mig för 28 år sedan
att jag skulle gråta för en fånge hade jag inte trott dig.
Vissa fångar finns också kvar sedan dess.
Är den dynamiken svår att navigera?
Den gamla tiden är förbi.
Nu behandlar vi dem som människor.
Fängelsedirektören hävdar att reformerna förändrar fångarna till det bättre...
...och att det under hennes ledning blivit en stor minskning av återfall.
Jag kollar med Antonio,
som har åkt in och ut ur fängelse i hela sitt vuxna liv.
Hans kriminalitet drivs av hans missbruk,
och han får regelbundet rådgivning som ska hjälpa honom.
Fängelsestraffet tar slut förr eller senare
och det viktigaste är vad som händer därefter.
Vad bekymrar dig?
Eftersom jag satt inne redan som ung och dessutom varit drogberoende
är jag fortfarande stigmatiserad, trots alla program jag har gått.
Här inne är allt bra, vi är rena och mår bra.
Men där ute? Samhället behandlar oss inte så.
Om bara några veckor släpps Antonio ut.
Men miljön här är så trygg och drogfri
att han nästan inte vill härifrån.
Jag vet inte vad som händer när jag kommer ut.
-Men samtidigt... -Det är vad som stressar mig mest.
Jag ska försöka förbli ren, då jag har varit det så länge.
Det bästa sättet att undvika ett återfall är nog
att ta mitt pass och åka härifrån.
Ja, men var du än kommer...
-...möter du... -Samma sak.
Jag tror att jag alltid har det med mig.
Fängelset gör så mycket de kan
genom drogterapisessionerna att förändra hans liv.
Frågan är om de får samma stöd när de kommer ut,
och jag har hört att det får de inte.
När han passerar genom grinden
är han tillbaka på ruta ett, och det är sorgligt.
Förhoppningsvis blir det här sista gången,
men inte ens han kan svara på det just nu.
En anmärkningsvärd sak med det här fängelset
är att kvinnliga och manliga intagna får umgås regelbundet.
De här fångarna lär sig traditionell cypriotisk dans.
Damen som är modig nog att bevittna mina steg heter Georgia...
...och hon har en god anledning att öva mycket.
Imorgon ska jag gifta mig.
Jag är väldigt glad.
-Ska du gifta dig imorgon? -Ja.
Grattis!
-Sitter din fästman i...? -På en annan avdelning.
-Du gifter dig med en annan intagen? -Ja.
Vi anhölls för stöld.
Vi stal på grund av vårt missbruk och hamnade här.
Vi har varit ihop i två år och beslutat att gifta oss.
Du är välkommen.
Tack för inbjudan till ert bröllop.
Grattis. Jag accepterar inbjudan.
Tack. Sköt om dig.
Tack.
-Tack, trevligt att träffas. -Dig med. Tack.
Fängelset har en kvinnoavdelning.
De är åtskilda från männen,
men vid sociala tillställningar får de ha normala samtal
och det är nog bara bra inför frisläppandet,
så de inte känner sig alienerade från det motsatta könet.
Det är en nyckelfilosofi här,
att deras människovärde och möjlighet att leva normalt
inte tas ifrån dem i fängelset.
DAG 6
Det är min sista dag här,
och jag ska säga adjö till min cellkamrat Feofan.
Jag vill veta om fängelsets metod har haft en långvarig effekt på honom.
Vad planerar du för framtiden?
Du har talat gott om hur fängelset...
-...försöker förändra människor. -Ja.
Det kommer en dag när du ska packa din väska
och ge dig av härifrån.
Fängelsets kultur har hjälpt mig.
Allt som sker här inne hjälper.
Man inser att enkla saker spelar roll.
Familj, vänner, en promenad på stranden, äta glass...
Man kanske inte har 100 000 på banken...
Det låter som om du vill ha ett vanligt liv.
-Ja. -Att du har haft en viss livsstil.
Kan du lägga handen på hjärtat
och säga att du aldrig kommer tillbaka till fängelset?
Det är enda gången jag kan göra det.
Jag skulle inte göra det för alla pengar i världen.
Du tror att den här gången när du kommer ut, återvänder du inte.
Det tror jag.
Man vet aldrig säkert,
men jag tror att Feofan faktiskt har vänt blad för gott.
Georgias bröllop är det 20:e i fängelset sedan den nya direktören tog över.
De gifter sig i fängelsets grekisk-ortodoxa kapell.
Det känns definitivt på stämningen.
Lite av ett Bonnie och Clyde-ögonblick, men glatt.
Ett par som gifter sig i fängelse.
Det är det första ortodoxa bröllop jag gästar.
Det är också det första jag besökt i ett fängelse.
Fängelser bryter normalt ner kärlek.
Fängelser förstör oftast kärleken mellan två människor.
Men här har det fört dem samman.
Demetrius. Gratulerar. Lycka till.
-Hej. -Grattis.
-Hur är det? -Bra.
Lycka till i livet, vad som än händer, okej?
Tack.
Ser du hur vi gör saker här nu?
-Vad tycker du? -Det är ovanligt.
Vissa skulle säga att de har det för bra.
De blir inte straffade som brottsoffren väntar sig att de blir.
Vad säger du till dem?
Om skyddet av mänskliga rättigheter...
...och en human approach gentemot människor är en mjuk approach
då är det en mjuk approach.
Vi har sett resultaten av de bestraffande systemen
där det skedde allvarliga brott mot mänskliga rättigheter
och som ledde till sex självmord på tio månader.
Men gällande mänskliga rättigheter, offren då?
De som utsatts för brotten, som vill se dem straffade?
Jag tycker att samhället behöver reformeras.
Vi säger att människorna i...
...fängelse bör förändras.
Jag ser dem förändras.
Jag ser dem utvecklas och bli bättre människor,
redo att integreras i samhället.
Hur definierar du din framgång?
Resultaten ser man i antalet återfall
som har minskat till 15 %,
medan det förut var mer än 50 %
under bestraffningssystemet.
Kan du definiera en sak du gör här
som du verkligen tror förändrar de intagnas tankesätt
så att de inte återfaller i brott?
Starka moraliska värden.
Integritet, rättvisa,
respekt, kommunikation,
kärlek, och stöd.
Tro mig, det är en fantastisk känsla att arbeta med de här människorna,
att se dem utvecklas och förändras...
...och återintegreras i samhället
och bli ansvarsfulla och laglydiga medborgare.
När jag först kom till det här fängelset
var jag skeptisk till vad de gjorde,
men direktörens revolutionära rehabiliteringsmetoder,
där bestraffningsåtgärder har ersatts av humana metoder
tycks fungera.
Inte alla håller med, och det är förståeligt,
men mitt intryck är att det som de gör i det här fängelset
verkligen hjälper de intagna att förändras till det bättre.
Undertexter: Madeleine Person