NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
METSÄMÖKKI
Rautapetäjiä, ja vieläpä isoja.
Olen Valtametsässä.
Rauhallista. Aivan kuin olisin taas kotona.
Kunpa äiti ei olisi muuttanut meitä Hiisivaaraan.
Äiti! Hän huolestuu. Täytyy palata kotiin.
Missä minä olen?
Tältäkö tuntuu olla eksyksissä?
Sammalta, tietenkin.
Se kasvaa aina pohjoispuolella. Eli tähän suuntaanko?
Metsäläinen!
Luojan kiitos. Miksi olet täällä yksin?
Metsäläinen?
En ole yksin.
Älä häiritse. Haapo lukee kasvoja.
Yritän olla paljastamatta mitään.
Loistavaa.
Yritän päästä takaisin Hiisivaaraan ja törmään sinuun.
Kävi tuuri.
Älä yleistä. Hävisin taas käden.
En halua häiritä, mutta milloin lähdet takaisin?
Haluatko pois metsästä, citytyttö?
En ole... Äitini on huolissaan minusta.
Saat odottaa, kunnes olen voitolla.
Se voi kestää.
Jos olet huolissasi, voimme lähettää äidillesi sähköpostin.
-Sähköpostin? -Sori, keijupostin.
Se on keijulähettien viestijärjestelmä, joka yltää Hiisivaaraan asti.
Se olisi hienoa.
Tässä. Virallinen keijupostikirje.
Kiitos.
Valmis.
Hienoa. Lähetän tämän mahdollisimman pian.
-Voimmeko... -Voi ei. Hävisin juuri jotain arvokasta.
-Niinkö? Mitä? -Sinut.
Olinko panoksesi keijupokerissa?
Viekää minut pois. Kuulun teille.
Ei heille. Hänelle.
Tyypillistä.
Ihmiset eivät huomioi meitä metsäjättejä, koska olemme pienikokoisia.
Anteeksi. Se oli töykeää. Ja niin on sieppaaminenkin. Apua!
Sori. Hän voitti reilusti.
Mitä?
Se on kokosyrjintää. Et jättäisi huomioimatta vanhaa jättiä.
Tämän pitäisi kelvata.
Milloin tarvitset ruokaa? Parin kuukauden päästäkö?
Syön useasti päivässä.
Noin pienikö? Ei ikinä!
POSTI
Haapo! Päättyikö peli jo?
Pidän tauon.
Metsäläinen hävisi ihmisen.
Voitko lähettää tämän Hiisivaaraan?
Tyypillistä.
Onnistuu.
ÄITI
-Oletko äiti? -En, mutta tunnen hänet.
Se käy. Nimi tähän.
Naapurit eivät ole nähneet Hildaa. Missä hän voi olla?
Äiti! Palasit vihdoinkin.
Äiti! Minulla on viesti Hildalta.
Soitan pari puhelua. Ehkä hän on Taavin ja Fridan kanssa.
Kunpa hän olisi kunnossa.
Uskomatonta.
Hän panosti minut juuri kun olin pyytänyt apua.
Apua!
Tulit pelastamaan minut.
Tavallaan. Toivoin saavani takaisin häviämiäni esineitä.
Hetkinen. Hävisitkö minut tahallaan?
Panostaisinko kaiken kolmella tammenterholla? Minun pitäisi loukkaantua.
Etsi köysitikkaat, jotka hävisin pari viikkoa sitten.
Mikä tässä kestää niin...
...pitkään.
Löytyi!
Vihdoinkin. Minulla oli ikävä sinua.
Hävisitkö tuon kruunun?
En halua valehdella sinulle. Jos voisit...
Sinä!
Hilda! Mene.
Hei!
Voi ei. Tavarani, pääosin.
Jätä ne!
Olisitteko ryöstäneet oikean jätin? Enpä usko.
Kuunnelkaa. Kutsuin niitä oikeiksi jäteiksi.
-Hukkareissu, jos sinua ei lasketa. -Voimmeko nyt mennä Hiisivaaraan?
Toki. Missä suunnassa se on?
-Etkö tiedä? -Toki.
Ennen takaa-ajoa. Nyt en osaa sanoa.
Eikö? No, kiitos kuitenkin.
Ilmoita, jos näet hänet.
Tietenkin.
Tiedän, että lapsen vahtiminen voi olla vaikeaa yksinhuoltajalle.
Nuppi, entä jos hän on...
Alvar?
Vihdoinkin!
"Äiti, putosin säänhengen selästä ja törmäsin Metsäläiseen. Nyt kotimatkalla.
Älä huoli. En voi kirjoittaa enempää. Paperi on todella pieni. Hilda."
Nuppi, Hilda on turvassa. Tavallaan.
En täysin luota Metsäläiseen.
Pääsisinpä hänen luokseen, mutta kukaan ei pääse nyt kaupungista.
Se ei pidä täysin paikkaansa. Nuppi ja minä voimme auttaa.
Tuntemani Hilda ei olisi koskaan eksynyt.
-Sinusta on tullut citytyttö. -Eikä ole.
Asun nyt Hiisivaarassa.
Metsä tulee aina olemaan oikea kotini. Sinäkin olet eksyksissä.
Enhän. Sinä yrität päästä jonnekin.
On melkein pimeää.
-Meidän on asetuttava yöksi. -Totta.
Toivoin löytäväni jotain mukavampaa.
Sinua oli aina vaikea miellyttää.
Tiedän, kuka lähetti postin. Luulen tietäväni, mistä hänet löytää.
-Muista tarjoilu ensi kerralla. -Haloo? Haapo?
Olen Alvar, Pohjoiskeijukunnista. Lähetit kirjeen ystävälleni.
Ehkä. Lähetän paljon kirjeitä.
Ethän. Vain sen yhden sinitukkaiselle tytölle.
Kyllä, se on hän! Tiedätkö minne hän meni?
Sinun on voitettava se tieto.
Ole kiltti. Tarvitsemme uusia pelaajia.
Kuka on jakaja?
Voimmeko nyt levätä?
Hyvä on. Yritän kerätä männynneulasia.
Odota.
Mikä tuo on?
Ja sinä halusit nukkua maassa.
Se muistuttaa vanhaa mökkiäni.
Ei naapureita.
Toivottavasti emme häiritse. Kello on paljon.
Toivottavasti pannu on kuumana.
Metsäläinen!
Kappas vain. Suosikkiteetäni.
Metsäläinen, et voi...
Anteeksi, että ryntäsimme sisään. Hyväksykää anteeksipyyntömme.
Hän ei puhu puolestani.
-Kukaan ei ole kotona. -Voimme olla kuin kotonamme. Teetä?
Pidän enemmän piparmintusta.
Onpa outoa.
Minne olet menossa?
Istumaan takan ääreen kuuntelemaan levyjä.
-Onko heillä takka? -Siltä näyttää.
Ja levyjä?
Pidän tästä.
Onkohan heillä kitaraa?
No niin.
Täällä on kodikasta.
Saisinkohan suostuteltua äidin muuttamaan tällaiseen paikkaan?
Kauas kaupungista, kahdestaan.
Minusta kaikki talot ovat samanlaisia.
Katto, lattia, seinät, ja ihmiset sanovat: "Älä ryntää sisään, Metsäläinen."
Et ymmärrä. Kotimme oli erityinen.
Jatketaan matkaa aamulla.
Teit aamiaista.
Enhän.
Syödään ennen matkaa.
Syötkö edes?
Töykeä kysymys.
Se oli paras ateria koskaan.
Tule. Viivyimme jo liian pitkään. Äiti on varmasti hermoraunio.
-Kaupunkielämä on tehnyt sinusta heikon. -Ei. Ovi on jumissa.
Mistä on kyse?
Ikkunat eivät yleensä toimi noin.
Yläkertaan.
Ehkä pääsemme ulos ullakolta.
Kannattaa kokeilla.
Talo ei halua, että lähdemme.
Siksikö se yritti tehdä olostamme mukavan? Teetä, musiikkia, ruokaa.
Hän ei ole täällä.
Kuusi tuntia uhkapeliä turhaan.
Lisää varkaita? Älkää vitsikö!
Viekää minut sinitukkaisen ystävänne luo.
Ironista. Toivoimme, että sinä tekisit niin.
Korppi! Olet täällä!
Tiedän. Outo sattuma.
Ellet sitten ole etsimässä Hildaa.
Arvasin!
Olet sinitukkaisen tytön kanssa. No, sinä...
...olet vapaa lähtemään.
Minne menisimme seuraavaksi? Jätti oli viimeinen johtolankamme.
Samoin.
Hyvä idea, Nuppi.
Kirja. Tyyny. Valkoinen cowboyhattu.
Voitko lopettaa? Se häiritsee.
Olemme jumissa täällä. Käytetään tilanne hyväksemme.
Täytyy olla jotain, mitä tarvitset.
Lupasin etsiä ystäväni kadonneen kirjan.
Haamu taisi viedä sen.
Elät outoa elämää.
Tässä se on! Tämä on se kirja!
Mutta jos en voi palauttaa tätä Fridalle, tämä oli turhaa.
Hyvät teot ovat yliarvostettuja.
-Kuppikakku? -En halua herkkuja!
Haluan nähdä ystäväni ja perheeni!
Sori, emme voi avata...
Nuppi! Korppi!
Ja Alvar!
Odota! Älä anna sen sulkea...
...ovea.
Minä selitän.
Miten outoa!
-Mitä tahansa? -Siltä näyttää.
En ymmärrä tätä vouhotusta.
Et edes halunnut palata Hiisivaaraan.
Ja on pahempiakin ajanviettopaikkoja kuin taikatalo, joka täyttää toiveesi.
Eli minun täytyy vain pyytää tyhjää muistikirjaa.
Tai jotain kiiltävää?
En usko, että sitä täytyy edes sanoa.
Näettekö?
Sinä ymmärrät, Nuppi. Peikkokirjoilla, uusilla värikynillä -
kurkkuleivillä ja muilla lempiasioillani ei ole väliä!
Et voi koskaan olla kotini!
Odottakaa.
Toivokaa lisää asioita.
-Mitä vain, kunhan olette nopeita. -En haluaisi olla ahne.
Luottakaa minuun.
Se toimii! Talo ei pysy vauhdissa mukana.
Metsäläinen, tarvitsemme apuasi.
Hetkinen. Mietin täydellistä sivupöytää.
Kuviointi voisi olla parempi.
-Voisitko osallistua harjoitukseen? -Hyvä on.
Hilda, en keksi enempää asioita.
Samoin! Vaatimattomuus on yksi hyveistäni.
Älkää lopettako. Olemme melkein päihittäneet sen.
Pyytäkää vaikka timanttimonokkelia.
Pyysin jo.
Senkin itsekäs talo!
Halusin vain tien kotiin!
Tuo on uusi.
Se toimi.
Onko tämä oikeasti kotisi, vai uusi temppu?
Hilda!
Äiti! Olemme oikeasti kotona.
-Olin niin huolissani sinusta. -Anteeksi. Tulin niin pian kuin pystyin.
Meillä oli mutkia matkassa.
Mutta lopulta kaikki järjestyi.
Niin taisi.
Olisinkin halunnut sen mahonkisena.
Mitä juuri tapahtui?
Yksinkertaisin versio on se, että toivoin pääseväni kotiin -
ja päädyin tänne.
Hiisivaara on nyt kotini.
Näin on. Ainakin toistaiseksi.
Jonain päivänä kotisi voi olla jossain muualla.
Mutta se ei tarkoita, että unohdat muut kotisi.
Metsä tulee aina olemaan osa sinua.
-Siksi olemme niin hyviä ystäviä. -Olemmeko?
Itseni toistaminen ahdistaa minua.
Poikkean, kun tulen kaupunkiin. Muista tehdä samoin.
Ryntää vain sisään.
Tekstitys: Sami Marjamäki