Title: Downton Abbey Year: 2019 Duration: 02:01:43 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫בבקשה. ‫-תפסתי!
‫כולם לעלות!
‫- דואר מלכותי -
‫- אחוזת דאונטון -
‫- דלת אחורית -
‫בוקר טוב. ‫-מכתב מיוחד היום.
‫בחיי!
‫מה יש לך שם?
‫בטח היית רוצה לדעת.
‫הרגע הגיע, אדוני.
‫יש מכתב מארמון בקינגהאם.
‫שומו שמיים.
‫צריך עזרה ‫בהכנסת החזירים החדשים.
‫אבל חייבים לקצץ ‫עד שהחוות יחזירו את ההשקעה,
‫וחייבים לתכנן תוכנית לגג.
‫זה לא יעזור לנו לחסוך בהוצאות.
‫מה העניין?
‫המלך והמלכה באים להתארח.
‫מה? בחופשה שלהם ביורקשייר?
‫בדיוק. רק ללילה.
‫הם ישהו לילה אחד בדאונטון ‫ואז ימשיכו להארווד לנשף.
‫בזמן שהם כאן,
‫תיערך תהלוכה של ההוסארים ‫מיורקשייר בכפר.
‫יש סיכוי שהנרי יחזור?
‫אני בספק. אשלח מברק.
‫אבל יש תערוכת רכב בשיקאגו ‫שאני יודעת שהוא חייב להגיע אליה.
‫טום, אתה שולט בהתלהבות שלך.
‫זו חזרתו של הפטריוט האירי?
‫אני יודע שהדעות שלי ‫משעשעות אותך מאוד.
‫אני מניח שהם ישלחו אנשים לבדוק ‫שגברת פאטמור לא מרגלת רוסייה.
‫תוכל לספר למשרתים למטה, ‫בארו? אני אספר לגבירה.
‫כן, אדוני.
‫ארוחת צהריים מלכותית, ‫תהלוכה וארוחת ערב?
‫אני אצטרך לשבת.
‫מה עם מר ברנסון? ‫-מה איתו?
‫הוא רפובליקני, לא?
‫אם מר קרסון יקפוץ לבקר,
‫אסור להגיד לידו את המילה הזאת.
‫אני מסכימה עם מר ברנסון. ‫גם אני לא אוהבת מלכים.
‫אני מניחה שזה אומר ‫שגם אני רפובליקנית.
‫מותר לאנגלים להיות רפובליקנים?
‫שבועיים להתכונן? אבוי.
‫זה כבוד לא קטן.
‫נכון, אבל אם אני יודעת משהו ‫על ביקורים מלכותיים,
‫לא נפסיק להחליף בגדים.
‫בדיוק היה לי בולמוס קניות, ‫שזה טוב.
‫גברת הנדלי-סימור תופרת לי ‫שמלת נשף, אז אזרז אותה.
‫תגידי לה שתשלח אותה לפה.
‫מה העניינים חוץ מזה?
‫את יודעת.
‫יש לי ארוחת צהריים ל-30 היום ‫למען סירות ההצלה.
‫או אולי זה מחר?
‫בכל אופן, זה למען משהו.
‫נשמע כמו עסקים כרגיל.
‫נתראה בקרוב, יקירתי.
‫אני יכולה להביא ‫כמה ירקות שאנחנו יכולים לאכול.
‫אני אוהב להעסיק את עצמי.
‫איך קיבלו את החדשות בבית?
‫דייזי שרה את המנון צרפת,
‫אז אין הפתעות.
‫מה קרה? חשבתי שתהיה מרוצה.
‫אני מרוצה.
‫הביקור הוא כבוד גדול,
‫אבל בני בית המלוכה והאימפריה ‫מגיעים לדאונטון,
‫לאחר שביקרו בבתים ‫הטובים ביותר בארץ.
‫בלנהיים, צ'אטסוורת, ארונדל.
‫מר בארו יודע עם מה הוא מתמודד?
‫למה שזה ישפיע עליך?
‫אתה כבר לא האחראי.
‫עכשיו תיכנס לארוחת צהריים ‫ותן לי לחזור.
‫בסדר, אדוני. בבקשה.
‫זה מצוין. תודה.
‫ליידי באגשו, הוד מעלתך.
‫יופי.
‫נלך לחדר 1844 ברגע שהם יגיעו.
‫שבי.
‫בדיוק קיבלתי את התוכנית ‫לחופשה ביורקשייר, גברתי.
‫כן, בדיוק סיימו לגבש אותה.
‫נראה לי שניהנה ממנה.
‫לא ידעתי שנתארח באחוזת דאונטון.
‫רק ללילה.
‫יהיו תהלוכה וארוחת ערב
‫ואז נמשיך לנסיכה מרי בהארווד.
‫רק רציתי לדעת אם אוכל ‫לנסוע ישירות להארווד.
‫לורד גרנתהם הוא בן דוד שלי, ‫ושתי המשפחות... הסתכסכו.
‫או לפחות אנחנו עלולים להסתכסך ‫אם אהיה שם.
‫ומה יגרום למריבה הזאת?
‫אמו של לורד גרנתהם סבורה ‫שבנה צריך להיות היורש שלי.
‫לפעמים קשה מאוד ‫לעמוד בפני ליידי גרנתהם הזקנה,
‫מי כמוני יודעת.
‫בדיוק, גברתי.
‫אבל הם בוודאי צריכים לדעת ‫אם תקוותיהם לא יתגשמו.
‫הלוואי שידעתי אם הם אוהבים ‫אוכל פשוט או מורכב.
‫לא נראה לי שהם ירצו אוכל פשוט.
‫אנשים כאלה אוהבים רטבים ‫וכל מה שקשור לוולוטה
‫ופראפה ואוכל שקוע בשמנת.
‫"אנשים כאלה"? הוא מלך אנגליה!
‫יש רק אחד כמוהו בעולם. ‫באמת "כאלה"...
‫אל תתכנני יותר מדי. ‫לא עד שנדע למה מצפים.
‫אני יודעת למה מצפים ממני, אוכל.
‫גם ממך, דייזי, ‫אז פחות פילוסופיה, יותר עבודה.
‫הפודינג מוכן? ‫-כן.
‫דייזי, תוציאי את מנות הסופלה ‫מהתנור
‫בזמן שאמצא את המשקפיים שלי.
‫המדינה הזאת צריכה ניעור.
‫את צריכה לרוץ לפרלמנט.
‫למה לא? ‫ליידי אסטור עשתה את זה.
‫אז עוזרת טבחית מיורקשייר ‫תבוא בעקבותיה בוודאות.
‫חייבים שיהיו חלומות גדולים. ‫-אבל לך יש חלומות גדולים, אנדי?
‫לא העלבתי אותך, נכון? ‫-למה אתה אומר את זה?
‫קודם כול, ‫את כבר לא מדברת על החתונה.
‫נתחתן כשנהיה מוכנים ולא קודם.
‫אבל אני מוכן.
‫קח אותם למעלה לפני שיקרסו.
‫מוד באגשו באה לדאונטון?
‫כן, כבת לווייתה של המלכה.
‫בחיי.
‫למה את כל כך מופתעת? מי היא?
‫היא דודנית של אביך.
‫נדבר על זה אחר כך.
‫אל תיצרי מבוכה.
‫איך מתקדמים?
‫מרי שולטת בעניינים.
‫בקושי. יש כל כך הרבה עבודה.
‫את מי מדדו האנשים ההם ‫בכיכר כשחלפנו על פניהם?
‫בונים את הכס למלכה במצעד.
‫כמה מרגש. ‫-נראה כמו בזבוז כסף.
‫התחלנו.
‫לא לזה נועדה המלוכה,
‫לשמח את האומה בהוד ובהדר?
‫אם לצטט את טניסון,
‫"לבבות טובים עדיפים על כתרים ‫ואמונה פשוטה על דם מלכים."
‫יהיו לך מספיק קלישאות לביקור?
‫אם לא, אבוא אלייך.
‫תודה, בארו.
‫ועכשיו, ‫התכוונת לספר לנו על ליידי באגשו.
‫היא הייתה דודנית רחוקה מאוד?
‫לא. אביה היה הדוד ‫מדרגה שנייה שלי.
‫אז למה לא שמעתי עליה?
‫כי היא בחרה להתנתק מהמשפחה.
‫את יודעת למה?
‫אולי.
‫אני מאמינה שהיא מתכוונת לגזול ‫מאביך את הירושה המגיעה לו כחוק.
‫אין לה ילדים.
‫אביך הוא בן המשפחה ‫הכי קרוב אליה.
‫לא אסכים שיביכו אותה בשאלות.
‫את זוממת משהו. ‫אני רואה מבט מקיאווליסטי בעינייך.
‫לא פעם ‫ממעיטים בערכו של מקיאוולי.
‫היו לו מעלות רבות.
‫גם לקליגולה, לא כולן מקסימות.
‫מה את זוממת, סבתא?
‫באופן אידאלי,
‫הייתי רוצה שמוד תראה באביך ‫את הבן שמעולם לא היה לה.
‫היא תהיה ‫האם שמעולם לא הייתה לי?
‫עוקצנות היא הצורה ‫השפלה ביותר של שנינות.
‫שלום. -מר מולסלי. אתה לא ‫בבית בשעה מאוחרת מאוד.
‫זה נכון?
‫מה נכון, מר מולסלי?
‫מר בייקוול אמר שהזהרת אותו ‫שעומד להיות ביקור מלכותי.
‫עכשיו אני יודעת מי לא שומר סוד.
‫איך מגיע לנו כבוד כזה?
‫אל תתחיל גם אתה. אני מאוכזבת.
‫תתעלם ממנה.
‫יורשה לי ללבוש ‫את המדים שלי שוב?
‫בית הספר יאפשר לך?
‫יתנו לי זמן בשביל זה, אני מבטיח.
‫בוא נחכה עד שנדע מה ההוראות.
‫מה דעתך, מר בארו?
‫תיתן לי לשרת את מלכי ומלכתי?
‫טוב... ‫-זה בשבילנו.
‫לילה טוב, מר מולסלי.
‫כשנסיים, ‫לקחת את ג'וני או שאת תיקחי?
‫אני יכולה לקחת אותו.
‫כמה מרגש.
‫כולם משוגעים.
‫כזאת מהומה בשביל גבר ואישה ‫שאנחנו בכלל לא מכירים.
‫לא משנה, רציתי להגיד לך.
‫היו לי כמה רעיונות ‫לגבי האוכל שיוגש בחתונה שלך.
‫תפסיקי לדבר על החתונה שלי.
‫נותרו לנו רק כמה ימים, ‫אז דיברתי עם הגבירה
‫והיא הסכימה להשעות ‫את הכללים הרגילים שלנו.
‫לא ננקה חדר ‫אם בן משפחה משתמש בו,
‫אבל חוץ מזה, ‫כל ההגבלות מבוטלות.
‫צריך לבצע כל מטלה, ‫קטנה כגדולה.
‫אני רוצה שכל משטח בבית הזה ‫יהיה בוהק ונוצץ על יום חמישי.
‫בחיי.
‫אפשר לקבל את ‫תשומת הלב שלכם, בבקשה?
‫ב-16:00 אחר הצהריים
‫רב-המשרתים ‫של הוד מעלתם, מר וילסון,
‫יגיע מטירת רייבי ‫עם משרתת ומשרת.
‫כדי לתת לנו את ההוראות?
‫אנחנו אמורים לשרת ‫את המשרתים המלכותיים?
‫זה מה שיובהר.
‫אני לא אשרת משרתים ומשרתות, ‫תודה רבה.
‫לפני שנתרגז, ‫בואו נחכה ונראה מה הם יגידו.
‫אמן.
‫קדימה, מהר.
‫מר ברנסון?
‫אפשר לעזור לך, אדוני?
‫באתי לדבר איתך.
‫איך אפשר לעזור לך, מר... ‫-צ'טווד.
‫מייג'ור צ'טווד.
‫אתה אכן מר ברנסון, ‫החתן של לורד גרנתהם?
‫כן.
‫לפי העיתונים, המלך והמלכה ‫יתארחו באחוזת דאונטון
‫במהלך החופשה שלהם ביורקשייר.
‫אם זה בעיתון, זה בטח נכון.
‫כן, כבוד גדול.
‫אם כי בתור אירי, ‫אולי אתה מרגיש אחרת.
‫אני יודע מתי המחותנים שלי ‫קיבלו מחמאה.
‫תהיה תהלוכה צבאית, אני מבין.
‫איך אתה מרגיש בקשר לזה?
‫מה זאת אומרת איך אני מרגיש?
‫פשוט לא אמרת אם אתה ‫תומך בהם, במלך ובמלכה.
‫אני תומך בלורד גרנתהם.
‫יפה מאוד.
‫עד פגישתנו הבאה, מר ברנסון.
‫בארו. אמרו שתהיה פה.
‫שומו שמיים! אנחנו עדיין יכולים ‫לעשות רושם לא רע כשצריך,
‫אני שמחה לראות.
‫ניקו הכול?
‫עשו הכול פחות או יותר ‫ברמה בסיסית, גברתי,
‫אבל לא עשינו את המירוק הסופי.
‫למה לא?
‫חיכיתי לרב-המשרתים ‫של הוד מעלתם.
‫חשבתי שאבקש את עצתו ‫בנוגע לכלים שיהיו על השולחן.
‫באמת?
‫אנחנו לא יכולים להחליט ‫מה נניח על שולחן האוכל שלנו?
‫פעמון הדלת הקדמית, מר בארו.
‫בבקשה, לך. ‫-גברתי.
‫שלום, מר וילסון. ‫ברוך הבא לאחוזת דאונטון.
‫מכאן, מר וילסון.
‫רב-המשרתים המלכותי ‫מפחיד נורא.
‫בארו נראה כמו ארנב מול קוברה.
‫אוי לי. שאני ארד?
‫הם יודעים מה הם עושים. ‫-באמת?
‫הם בפיגור עצום.
‫יש כתם על השטיח של החדר הכחול ‫שאנחנו לא מצליחים לנקות,
‫אין לי כיסאות לתהלוכה
‫ואפילו לא בחרנו במלצרים.
‫אני אשתה עוד ספל, ‫אם אף אחד לא עולה להגיש.
‫זה נחמד.
‫הנסיכה מרי רוצה ‫שנשתה איתה תה מחר בהארווד.
‫יש לי כל כך הרבה עבודה.
‫מעניין אם זה אומר שהזוג הצעיר ‫השתלט על הבית הגדול.
‫הם ממש לא "הזוג הצעיר". ‫הוא לא, בכל אופן.
‫היא תמיד נראית לי די ביישנית.
‫בת משפחת מלוכה ביישנית? ‫זה אוקסימורון?
‫בכל אופן, אנחנו הולכים.
‫בסדר.
‫אני אחזור לטירת רייבי ‫ואבוא שוב לדאונטון
‫לקראת הגעת ‫הוד מעלתם ביום חמישי,
‫אבל המשרת האישי ‫של הוד מעלתו, מר אליס,
‫והמלבישה של הוד מעלתה, ‫גב' לוטון,
‫יישארו כאן, אם זה נוח, ‫או שישהו בכפר.
‫לא, נמצא להם חדרים.
‫אז אדון קורבה, השף...
‫סליחה, מר קורבה, השף?
‫נכון. נודה לך מאוד ‫אם תוכלי להכין את המטבחים.
‫אז מה להזמין?
‫כלום. הוא יביא הכול.
‫ואנחנו לא נבשל שום מזון?
‫תבשלו למשרתים.
‫לאדון קורבה לא יהיה זמן לזה.
‫לא ייאמן!
‫זה משהו שכדאי לצפות לו.
‫תירגעי, גברת פאטמור. ‫אם כך עושים את הדברים האלה...
‫גברת ווב וארבעה מלצרים ‫יגיעו עם אדון קורבה יום לפני כן.
‫מי זו... גברת ווב, נכון?
‫היא מנהלת משק הבית.
‫היא גם תביא איתה ‫שתי משרתות אישיות.
‫מנהלת משק הבית? ‫-בזמן שהוד מעלתם כאן.
‫והמשרתות?
‫הן יציעו את המיטות, ‫ינקו את חדרי האמבטיה,
‫דברים שכאלה.
‫אני מבינה.
‫אז המשרתות שלי ואני ‫לא נהיה מעורבות בהכנות?
‫אתה מתכוון שבמהלך השהייה ‫אתה תהיה רב-המשרתים ו...
‫סלח לי, אני לא רב-משרתים.
‫אני ראש סגל השירות של המלך.
‫אז לצוות שלנו אין מה לעשות?
‫אני בטוח שהם יכולים להביא תועלת.
‫אבל איך הם יכולים לאכול ‫ולהתלבש בטירת רייבי
‫אם השף והמשרתים האישיים ‫כולם כאן?
‫יש לנו שניים מכל סוג.
‫המשרת הראשי והמלבישה הראשית
‫יגיעו לפני הוד מעלתם,
‫שיביאו קצין שירות, בת לוויה,
‫שני בלשים ושני נהגים.
‫השף השני ייסע מרייבי להארווד,
‫ארבעה מלצרים יתלוו אליו ‫וארבעת האחרים יבואו הנה.
‫כולם מבינים אותי?
‫אסור לך לקנטר את ליידי באגשו ‫מול המלכה.
‫אני רק מנסה למנוע פשע.
‫מי אומר שזה פשע? ‫-אני.
‫ואת מומחית לעניין? ‫-אני מומחית לכל עניין.
‫בטח יש לך מושג כלשהו למה היא ‫לא רוצה שרוברט יהיה היורש שלה.
‫אין לי שום מושג.
‫הוא בן המשפחה הקרוב אליה ביותר.
‫המשפחה מחזיקה ‫באחוזת ברומפטון כבר 300 שנה.
‫אבל למי היא רוצה לתת אותה?
‫לצדקה?
‫למקלט לכלבים?
‫חשבתי שיש למשפחה ‫מספיק דאגות.
‫זה לא העניין.
‫בסדר גמור.
‫אנחנו חייבות לבדוק ‫מה הסיבות שלה.
‫אילו סיבות יכולות להיות?
‫זה מה שאני מתכוונת לברר.
‫קרלסון. ‫-גברתי.
‫בבקשה, תיכנסי.
‫איזה כבוד.
‫אני לא רוצה להטריד, ‫אבל אני צריכה את עזרתך, קרסון.
‫בארו פשוט לא מספק את הסחורה.
‫גברתי?
‫הוא לא מוכן לנקות את כלי הכסף
‫או לתת לאנדרו לנקות אותם. ‫-מה?
‫הוא אומר שראש המה-שמו ‫יבחר באילו כלים להשתמש.
‫אני מבין.
‫האמת היא שהוא בסוג של טראנס.
‫אולי תעזור לי?
‫אני מרגישה כאילו ‫אני דוחפת סלע במעלה הגבעה.
‫אגיע בבוקר, גברתי. אל תדאגי.
‫אתה אוצר, קרסון. ‫זה כל מה שיש להגיד.
‫אצא לבד.
‫אתה לא מסוגל ‫לסרב לה לשום בקשה.
‫ומה עם מר בארו?
‫מר בארו יכול לאהוב את זה ‫או לקבל את זה.
‫אז אני חוששת שהוא יקבל את זה.
‫יש לנו ארוחת ערב אחרי שנאכל ‫למעלה, אז יהיה לך המון זמן.
‫תודה.
‫איך מסתדרים כשיש שני משרתים?
‫אני מכין את הבגדים ואת המדים ‫של הוד מעלתו לדאונטון,
‫וכשמר מילר יגיע, ‫אכין את הדברים להארווד,
‫אחר כך אחזור ללונדון ‫ואתכונן לחזרתם.
‫הכול חופף.
‫אז מר מילר ‫הוא זה שמלביש את המלך?
‫אלא אם כן הוא חולה, ואז זה אני.
‫הוא חולה לעתים קרובות?
‫לא.
‫אני חושבת שזה קשקוש.
‫הם כופים, הם דורשים ועכשיו ‫אנחנו חסרי תועלת בבית שלנו.
‫זה מאכזב מאוד, אני לא אכחיש.
‫המים לא מספיק חמים. ‫כולם עושים אמבטיות?
‫מנין לי לדעת?
‫מר בארו, אתה לא חושב ‫שכדאי שתדבר עם הלורד?
‫על מה?
‫לא בסדר שמשפילים אותנו ככה.
‫מה הוא יכול לעשות בעניין?
‫תמיד מתעמרים בעובדים
‫כשמשפחת המלוכה ‫באה להתארח?
‫למה הם מביאים איתם ‫כל כך הרבה משרתים?
‫אולי כי הם עוברים מבית לבית ‫ברחבי המחוז,
‫והם צריכים לדעת שעושים ‫את הדברים כפי שהם אוהבים.
‫כאילו אנחנו ‫לא נצליח לעשות את זה.
‫אנחנו לא כדורי רגל, מר בייטס, ‫ולא מגיע לנו שיבעטו בנו.
‫אבל מה נגיד לבארו? ‫הרי הוא לא עשה שום דבר רע.
‫הוא לא עשה שום דבר בכלל. ‫זאת הבעיה.
‫אבל התחושה היא ‫שזה ממש לא הוגן...
‫הבנתי. אז זה עכשיו.
‫ביקשתי שיקראו למר בארו ‫להצטרף אלינו, אדוני.
‫רצית לדבר איתי, אדוני?
‫מר קרסון! מה אתה עושה פה?
‫זה העניין...
‫קרסון יחזור לגור בבית ‫בביקור של משפחת המלוכה.
‫מה?
‫אתה חוזר הנה כרב המשרתים, ‫כשאני רב המשרתים פה?
‫כן, כלומר...
‫אפשר לשאול ‫כמה זמן זה תוכנן, אדוני?
‫לא הייתי אומר שזה תוכנן בדיוק...
‫כי אני לא כל כך מבין ‫מה זה אומר לגביי.
‫אתה יכול להיות סוג של...
‫ברשותך אני מעדיף שלא להיות ‫"סוג של" שום דבר, אדוני.
‫אני אוותר על תפקידי ‫למשך הביקור אם אני חייב
‫ואחזור לשרת אותך כשהוד מעלתם ‫ילכו, אם תרצה בכך.
‫בבקשה, אל תחשוב... ‫-דרך אגב,
‫יש בעיות בדוד ואין מים חמים.
‫אלוהים, רק זה חסר לנו.
‫בארו...
‫לא לדאוג. ‫השרברב יתקן את זה בקרוב, גברתי,
‫ונעלה כדי מים לחדרים ‫הערב ובבוקר.
‫זה לא יכול להיות עד כדי כך קשה. ‫עשינו את זה 300 שנה.
‫תודה, קרסון.
‫זה היה מוצלח.
‫תפטר אותו?
‫לא. למען האמת, זה די עניין אותי.
‫לא חשבתי ‫שהוא איש של עקרונות לפני כן.
‫אצטרך להגיד לו שאני קונה רק ‫בשביל חדר האוכל של המשרתים.
‫לצערי, טיפחתי אצלו תקוות.
‫מדברים על החמור.
‫תיכנסי. בדיוק אמרתי ‫שתרצי לסיים את ההזמנה שלך.
‫באמת?
‫האמת, אף אחד בכפר ‫לא מסוגל לדבר על שום דבר אחר!
‫כמובן. ‫-אני יודע שזו קצת חוצפה מצדי,
‫אבל הכנתי רשימה ‫של כל המרכיבים
‫מהמנות האהובות עלייך.
‫אני מכיר אותם מספיק טוב ‫אחרי כל כך הרבה שנים,
‫אבל יש כמה דברים שצריך להזמין,
‫אז כדאי שנעשה את זה בהקדם.
‫אני מעריכה ‫את כל מה שעשית, מר בייקוול.
‫הלב שלי עומד להתפוצץ, אני מודה.
‫אאכיל את המלך-הקיסר ‫מהחנות שלי.
‫לו רק אבא שלי היה בחיים...
‫הוא היה כל כך גאה בי. באמת.
‫אני בטוחה שהוא היה גאה בך ‫בכל מקרה, מר בייקוול.
‫לא, לא ככה.
‫זאת פסגת הקריירה שלי.
‫פסגת החיים שלי, האמת.
‫כולם כל כך מקנאים.
‫סימנתי את אלה שאני חושב שתרצי. ‫-העניין הוא...
‫אני מנחש שארוחת הצהריים ‫תהיה לתריסר בערך.
‫כמובן, ארוחת הערב ‫תהיה גדולה יותר.
‫אולי 30, פחות או יותר? ‫תקנו אותי אם אני טועה.
‫תשמע... ‫-אתה לא טועה, מר בייקוול,
‫אבל נגיד אם המספרים ישתנו.
‫הפבלובה ככל הנראה לא תוגש. ‫פחות מסוכן להגיש שארלוט רוס.
‫אפשר לעשות ‫את רוב העבודה מראש.
‫ואני אגיש! תחשוב על זה!
‫רקדתי עם אדם שרקד עם מישהי
‫שרקדה עם נסיך ויילס
‫אני משתגע מהתרגשות... ‫-מספיק, מר מולסלי!
‫ירדתי מהפסים
‫כל הספקים שלי כל כך מתרגשים.
‫גברת פאטמור, ‫לעולם לא אוכל להודות לך מספיק,
‫גם אם אחיה עד גיל 100.
‫אני מרגישה כמו שקרנית.
‫אני צריכה לחזור.
‫ולהוריד את עצמך למעמד ‫של טבחית נחותה בעיני הכפר?
‫חוץ מזה ‫תהרסי למר בייקוול את השנה.
‫את לא תעשי דבר כזה.
‫אין משרתת, ‫אין משרת, אין אפילו מטפלת.
‫השנה היא 1927. ‫אנחנו אנשים מודרניים.
‫המטפלת תטפל במאריגולד
‫ואנה יכולה לטפל בך.
‫באמת? היא יכולה?
‫כמובן.
‫בדיוק כמו פעם.
‫סבתא ואיזובל פה,
‫ונבקר אחה"צ את הנסיכה מרי.
‫שמלת הנשף החדשה שלי הגיעה?
‫עדיין לא, אבל היא תגיע.
‫שלום, מרי.
‫מה שלומך?
‫כמה זמן את עובדת ‫אצל הוד מעלתה, גברת לוטון?
‫שש שנים.
‫כמה מעניין.
‫את בוודאי תופרת מיומנת.
‫לא היו לי תלונות.
‫למדתי אצל מדאם לוסיל.
‫הוד מעלתה ‫רצתה תופרת מקצועית.
‫והם מצאו אותך?
‫המוניטין שלי מצא אותי.
‫קדימה, שתיכן. כמעט שלוש. ‫צריך להתכונן.
‫הנסיכה תהיה בתהלוכה? ‫-שתיהן יהיו.
‫היא תמיד נראית לי די עצובה, ‫הנסיכה מרי.
‫היא ממשפחת המלוכה.
‫נשים ממשפחת המלוכה ‫לא אמורות לחייך
‫כמו החתול ‫מ"עליסה בארץ הפלאות".
‫הן לא צריכות להיראות אומללות.
‫לך היא נראית אומללה, ‫לי היא נראית מכובדת.
‫זה לא אומר הכול?
‫כמה מנחם לראות אותך כאן, קרסון.
‫מה גרם לך לחזור ‫להניף את החרב הבוערת?
‫הרגשתי שאני צריך ללכת
‫למקום שבו אוכל להביא ‫הכי הרבה תועלת, גברתי.
‫מילות חוכמה לכולנו.
‫הוד מעלתה בחדר הצהוב.
‫המרקיזה מהקסהם, ‫הרוזנת מגרנתהם,
‫ליידי מרי טלבוט.
‫הוד מלכותך.
‫בבקשה, שבי, ליידי גרנתהם.
‫אני מניחה שאתם בטירוף מערכות ‫בגלל הביקור של הוריי. אני מזדהה.
‫אנחנו לא צריכות להסביר לך את זה.
‫רק אל תצבעו שום דבר.
‫נמאס להם מהריח של צבע חדש.
‫אני מקווה שלא מאוחר מדי.
‫אתם גרים פה עכשיו, גברתי?
‫לא. אנחנו עדיין בגולדסברו,
‫אבל הלורד הארווד לא בסדר,
‫אז באנו לבקר ובשביל הנשף.
‫שלום.
‫שלום, יקרים שלי. מה שלומכם? ‫-שלום, אימא.
‫עובר עליכם יום טוב? ‫-יצאנו לסיבוב.
‫סיבוב ארוך מאוד. היה ממש כיף.
‫כן? ‫-זה יום המזל שלך.
‫אני השרברב החדש, טוני סליק.
‫כן. נכון.
‫כדאי שאראה לך איפה הדוד.
‫לאן את הולכת?
‫זה מר סליק, השרברב. ‫אני לוקחת אותו לחדר הדוודים.
‫אני אעשה את זה.
‫לא, זה בסדר. ‫רק תגיד לגברת פאטמור איפה אני.
‫בבקשה, תביאי ‫את הבנים ביום חמישי.
‫כמה מקסים.
‫למה הילדים פה?
‫הרגע חזרנו והם רצו...
‫אסור להם להיות בטרקלין האורחים ‫לפני שש.
‫אני יודעת, אדוני, אבל הם...
‫קחי אותם למעלה ‫ואל תורידי אותם לפה שוב הערב.
‫כן, אדוני.
‫אבל הם רק... ‫-תודה, המטפלת.
‫בבקשה, המטפלת. ‫-לא, ניקח אותם אחר כך.
‫בוא נלך לחדר הילדים ‫ונחפש את הרכבת שלך.
‫הם עלולים ללכת לאיבוד.
‫אתה זוכר את ליידי גרנתהם ‫ואת הבנות שלה?
‫ליידי גרנתהם.
‫הן רוצות ‫שנביא את הבנים לתהלוכה.
‫לא. הם רק יעשו מהומה.
‫קיווינו ששניכם תישארו לארוחת ערב ‫באותו ערב, לורד לאסלס.
‫לא, לצערי לא.
‫טוב...
‫אני אלך.
‫כדאי שאתן לך להתחיל, ‫אז אני הולכת.
‫לא תאחלי לי הצלחה?
‫אתה לא נראה כאילו אתה צריך ‫שאאחל לך הצלחה, מר סליק.
‫או כל אחד אחר, לצורך העניין.
‫את לא יודעת מה אני צריך.
‫ואני לא מתכוונת לברר.
‫אנחנו צריכים ‫לכסח את הדשא שוב?
‫יעשו את זה מחר בבוקר.
‫שלום, מר ברנסון.
‫מתכונן למשפחת המלוכה, אני מבין.
‫נכון. זה לורד הקסהם.
‫תכיר את מייג'ור צ'טווד.
‫באת לתהלוכה? ‫-כן. אני מתארח בפאב.
‫אדוני? ‫-סלחו לי.
‫או שבאת להשגיח עליי?
‫קיוויתי שתהיה המדריך שלי בטקס.
‫אתה רוצה לשתות משהו?
‫תכף אצטרף אליך.
‫כל הכבוד.
‫מי הוא?
‫אני לא ממש יודע. אולי איש צבא.
‫או אולי משרת ציבור.
‫אבל אשתה איתו ‫ואנסה להרגיע אותו.
‫מה הוא רוצה?
‫אולי לוודא שאני נמר ‫ששינה את חברבורותיו.
‫מה איתך, גברתי? הכול מוכן?
‫לא, והלב שלי דופק חזק.
‫אגב, ראית את קופסת הכסף
‫מהשולחן ליד האח ‫בטרקלין האורחים?
‫סבתי הייתה מחזיקה בה קלפים.
‫אני מכירה אותה. היא נעלמה?
‫כן, וגם הקופידון הקטן ‫מהמדף שמעל האח.
‫בטח לקחו אותם למטה לניקוי.
‫בדיוק עמדתי לבוא אלייך, גברתי.
‫אל תדאגי, אני בסדר.
‫זה הכול, גברתי?
‫נראה לי שכן.
‫את יכולה לטפל בכד ובקערה ‫או שהם כבדים מדי?
‫לא, אני יכולה.
‫מה עם הדוד?
‫אני בטוחה שיתקנו אותו בקרוב.
‫ברטי היה עם טום קודם.
‫נראה לך שטום ינסה לעשות בעיות?
‫למה את אומרת את זה?
‫ברטי אומר ‫שאיזה איש צבא עוקב אחריו.
‫טום אוהב לזעזע, זה הכול.
‫הוא אף פעם לא יבגוד ‫במשפחה הזאת. אף פעם.
‫שנרד?
‫כן, קדימה.
‫אז אמרתי לה: "תקשיבי, גברתי,
‫"יש פה עוד אחת שצריך לסובב."
‫תיזהר.
‫מר סליק, ‫אתה תגרום לדייזי להסמיק.
‫צריך יותר מזה כדי שאני אסמיק. ‫תשתה את זה.
‫זה מגיע לו, מאוחר מאוד. ‫-אני צריך לעשות את העבודה.
‫ולא מפריע לי לעבוד הרבה. ‫אני מתכוון להקים עסק משלי,
‫ואי אפשר לעשות את זה ‫כשעובדים מתשע עד חמש.
‫כדי המים האלה כמעט הרגו אותי. ‫איך הסתדרנו פעם?
‫אולי אנשים היו אז קשוחים יותר.
‫אולי הם ציפו לפחות מהחיים.
‫אני מצפה להרבה מהחיים.
‫גם אני, ואני גם רוצה לקבל את זה.
‫אתה עדיין פה?
‫מר סליק עבד קשה ‫במשך שעות למעננו, אנדי.
‫אז הגיע הזמן שילך הביתה.
‫חטיפי סוף הארוחה מוכנים?
‫קח את זה.
‫הוא צודק.
‫המשאבה החדשה אמורה להגיע ‫בסביבות תשע.
‫אני אהיה פה. ‫-גם אנחנו.
‫נתראה.
‫זו הייתה אימא שלי. היא בלונדון. ‫היא מתארחת אצל רוזמונד.
‫לא יכול להיות. ‫היא הייתה פה בארוחת הצהריים.
‫היא לא אמרה שום דבר.
‫היא נסעה אחר הצהריים.
‫היא תחזור מחר, ‫אז ביקשתי שתחזור לתה.
‫אתה חייב לשכנע אותה ‫שתניח למוד באגשו לנפשה.
‫אני לא מאמין שאפילו אימא ‫תתחיל מריבה מול המלך.
‫מעניין אם הוא יכול לבוא מוקדם.
‫את מתרגשת?
‫קצת. ואתה?
‫אחשב פשוט עם אם אודה בזה?
‫לא בעיני אמריקנית.
‫בבקשה, מר קרסון.
‫תשאיר לי את זה.
‫אני אדון קורבה
‫וזאת גברת ווב, מנהלת משק הבית.
‫לכו בדרך ההיא ‫ותגיעו לחצר המטבח.
‫אמרתי שאני אדון קורבה, ‫השף של הוד מעלתם.
‫כל הכבוד, צ'רלי. תמיד תתחיל ‫כפי שאתה רוצה להמשיך.
‫מכאן, רבותיי.
‫גברת לוטון?
‫רק העפתי מבט.
‫זה בית יפה.
‫ראית הרבה בתים יפים יותר.
‫זאת הסיבה שבאתי, ‫אבל אנחנו לא אמורות להיות פה.
‫היכונו להילחם בברברים.
‫את. איפה אני יכול לשים את זה?
‫אל תפתה אותי.
‫פינינו מקום בחדר שטיפת הכלים. ‫ואת הארון ההוא.
‫איזו מהומה על שום דבר!
‫איפה ההזמנה שלנו ממר בייקוול?
‫בואי אחריי.
‫איך הצלחת?
‫גנן עזר לי להכניס הכול, ‫אז אף אחד לא ראה.
‫אפשר למכור הכול ‫ולשלם למר בייקוול בכסף.
‫אל תדאגי. הם יכולים לאכול את זה ‫חלק בכל פעם כשהביקור יסתיים.
‫אמרתי לחתוך את זה לרצועות!
‫סיימתי, גברת פאטמור.
‫המשאבה החדשה הותקנה.
‫הללו את הגיבור הכובש!
‫אתה צריך להגיד לגברת יוז ‫או למר קרסון, לא להן.
‫זה בסדר, מר סליק. ‫נדאג שהחדשות יגיעו אליהם. תודה.
‫אבל אני לא צריכה את העזרה שלך, ‫גברת יוז.
‫אני רק רוצה לדעת ‫איפה הוד מעלתם ישנים
‫כדי שגברת סטינטון ‫תוכל להכין להם את החדרים.
‫אז אני אראה לך, גברת ווב,
‫כי בלי העזרה שלי לא תמצאי אותם.
‫זה תמיד ככה?
‫ביקור מלכותי ‫הוא כמו ברבור על אגם,
‫חן ושלווה מלמעלה, ‫בעיטות מטורפות מלמטה.
‫הלוואי שאני יכולתי לברוח.
‫אני לא עובד מחר בערב, ‫כשמר מילר יגיע.
‫אמרתי לאימא שלי שאקפוץ. ‫אולי תבוא איתי לניו יורק?
‫נוכל לשתות משהו.
‫תיסע. אתה לא בתפקיד.
‫אז החלטנו. ‫אבוא לקחת אותך כשאשתחרר.
‫נוכל לקחת רכב.
‫גברת ווב, ‫אני מנהלת משק הבית פה.
‫את לא מנהלת משק הבית כל עוד ‫הוד מעלתו תחת קורת הגג הזאת.
‫כן, אבל הוא עדיין לא פה, נכון?
‫זה כמו לגור במפעל.
‫זה מזכיר לי את התקופה ‫שבה היה פה בית חולים, במלחמה.
‫נהניתי מזה, אם כי אני תמיד ‫מרגישה אשמה
‫כשאני אומרת את זה.
‫איפה טום?
‫אבא בכפר.
‫שוב? מה הוא עושה?
‫ראיתי את טום נראה ממש ‫חמור סבר כשהתקרבתי לבית.
‫אני מקווה שהוא לא בונה פצצה.
‫הרבה פעמים אומרים את האמת ‫כשמתבדחים.
‫אנחנו חושבים ‫שהאגף המיוחד עוקב אחריו.
‫שטויות. אימא, איך היה בלונדון?
‫בסדר.
‫למה היית שם?
‫מכל מיני סיבות.
‫אבל את שונאת את לונדון.
‫מי אמר לך את זה?
‫מתי את רוצה שאבוא מחר?
‫ב-12 לכל המאוחר. ‫הם יגיעו ב-12 וחצי.
‫אבל אימא, את חייבת להבטיח ‫שלא תתקפי את מוד באגשו.
‫אני לא יכולה להתעלם ממנה, ‫היא הדודנית שלי.
‫בדיוק. תברכי אותה לשלום ‫כדודנית וזהו.
‫אני אחשוב על זה.
‫אבל אפילו אם היא הורישה ‫הכול לזר, מה אפשר לעשות?
‫לערער על הצוואה.
‫על סמך מה?
‫השפעה בלתי חוקית.
‫אבל איך את יודעת את זה ‫ואיך תוכיחי את זה?
‫נמצא שופט ידידותי.
‫ידידותי או מושחת?
‫מה שיעשה את העבודה.
‫באת לארוחת ערב, אימא? ‫זה בופה.
‫לא החלפתי בגדים.
‫גם אנחנו לא נחליף בגדים, ‫אז את צריכה רק להוריד את הכובע.
‫את מדברת כאילו זה קל.
‫איפה סכין המכתבים, ‫הכסופה עם סמל הגדוד שלי?
‫הם לא יעזרו הערב, מתברר.
‫הם לא ינקפו אצבע.
‫אבל מצד שני האוכל שלי ‫מתאים רק למשרתים.
‫לפחות הגיבור הצעיר שלך ‫סידר את המים.
‫הוא לא הגיבור שלי!
‫כן. למה קראת לו ככה?
‫סתם התבדחתי.
‫אבל מה מצחיק בזה? ‫-אנדי, תניח לזה!
‫אבל זאת קופסת סרדינים.
‫אל תסתכל עליי, מר קורבה. ‫בחדר שלי אין מקום לזבוב.
‫רבותיי, בבקשה, אני בטוח שתגלו...
‫סור מדרכי!
‫אתרחץ ואז אחליט.
‫אולי אמצא מלון!
‫איפה נוכל לאכול בנפרד מהאחרים?
‫אולי בחדר האוכל של המשרתים?
‫אנחנו אף פעם לא אוכלים ‫עם עובדי הבית.
‫סליחה. ‫-המים התקררו. מה קורה פה?
‫זה בלתי אפשרי.
‫אנחנו לא יכולים להישאר פה ‫כשאין מים חמים. השתגעת?
‫אבל תיקנו את הדוד היום. ‫הם היו חמים לפני שעה.
‫הם קרים עכשיו!
‫תזכיר לי למה אתה כאן, מר קרסון,
‫כדי שתוכל לשלוט בעניינים ‫כשאני אכשל?
‫זה העניין? שכחתי.
‫מר בארו, אכפת לך?
‫אני לא בתפקיד, מר קרסון, ‫אתה בתפקיד.
‫סליחה, אדוני.
‫מה אתה רוצה?
‫כיוון שאתה בחדר שלי, ‫יושב ליד השולחן שלי,
‫עליי לשאול אותך מה אתה רוצה.
‫שום דבר ממך.
‫אזכיר לך שאני אחראי על דאונטון ‫במשך שנים רבות.
‫מר קרסון, אתה משרת שפרש ‫בבית פרובינציאלי
‫בעל חשיבות מועטה,
‫שמשרת משפחה שאינה מכובדת. ‫העבר שלך לא מעניין אותי.
‫עכשיו סלח לי.
‫אז מה אתה רוצה שאעשה?
‫אני רוצה שתמצא ספר טוב ‫ותקרא אותו עד שנלך.
‫מר קרסון, ‫כדאי שתבוא לראות את זה.
‫זה ממש ניזוק. ‫-תוכל לתקן את זה בזמן?
‫כן, אבל מישהו צריך להגיד להם
‫שמישהו רצה לחרב ‫את הביקור המלכותי.
‫כדאי שהם ידעו.
‫השמלה הגיעה?
‫עדיין לא.
‫מה אני אלבש?
‫קרסון, מה העניין? ‫-כמה כיסאות מתקפלים...
‫ובכן, המון כיסאות הגיעו, גברתי.
‫הם ליד הדלת האחורית. ‫אנה חשבה שכדאי לספר לך מיד.
‫היא צודקת. הם בשביל התהלוכה.
‫נצטרך לסדר אותם הערב, ‫לא יהיה זמן מחר.
‫תושבי הכפר ‫יתחילו להגיע החל מתשע.
‫אני לא בטוח שהגורל לצדנו.
‫מרי הקטנה והמסכנה.
‫הפלנו עליה יותר מדי?
‫כן. אתה צודק. קדימה. ‫כדאי שנעזור לה.
‫אתם לא יכולים לצאת ככה.
‫בוודאי שאנחנו יכולים.
‫לילה טוב, אימא.
‫תזכרי להתפלל למעננו, ‫בעיקר למזג אוויר טוב יותר.
‫אני אבקש.
‫כמובן, מרי הקטנה ‫יכולה לדפוק יתד של אוהל בשיניים.
‫מעניין ממי היא קיבלה את זה.
‫אני תמיד מופתעת ‫כשאת משבחת אותי.
‫אני מופתעת ‫לשמוע ששיבחתי אותך.
‫כאילו המצב לא גרוע מספיק ‫בלי סופת רעמים.
‫נסתדר. גייסתי את עזרתו ‫של מר מולסלי ואנדי הלך למשאית,
‫אבל מר בייטס לא יכול לעזור ‫ומר בארו נעלם.
‫גם אצלי. לורד הקסהם ‫יצא לחפש את מר ברנסון.
‫נצטרך לעשות ‫כמיטב יכולתנו בלעדיהם.
‫את לא הולכת בעצמך...
‫אחרת איך הם ידעו מה לעשות?
‫אז אביא את המעילים שלנו. ‫-את לא חייבת לבוא.
‫בטח שאני חייבת.
‫רק אגיד למר בייטס לאן אני הולכת.
‫את חברה טובה אליי, אנה.
‫אני מקווה שאנחנו חברות טובות ‫זו אל זו, גברתי.
‫זה אמור להיות האחרון.
‫בסדר. תן לי את זה, מר מוסלי.
‫תוכל לזרוק את החבל? ‫-בבקשה.
‫תקשור את זה חזק.
‫זהו זה, אנחנו מוכנים.
‫אבא, דיקי, כמה יפה מצדכם.
‫אבל אתם בטוחים?
‫תירטבו ותתלכלכו לגמרי.
‫אז מה? אנחנו ציידים.
‫קדימה.
‫את לא צריכה לבוא, יקירתי. ‫אנחנו יכולים להסתדר בעצמנו.
‫בטח שאני באה.
‫בואי. ‫-תתעודד, מולסלי.
‫תושבי הכפר והאורחים ‫יצפו משני הבימה,
‫ויהיו מושבים מלפנים ‫ששמורים למשפחה.
‫אצטרף אליך שם.
‫כנראה.
‫ניפגש ברחוב הראשי, כפי שתכננו.
‫אל תביא אף אחד, בוא לבד.
‫הכול מגוחך, כמובן. ‫זו מהומה גדולה על שום דבר.
‫מה?
‫חשבתי שבאת לבדוק שלא אעשה ‫שום דבר טיפשי ואקלקל.
‫מאיזו בחינה?
‫לא יודע.
‫אשליך ביצים, ‫אנופף בדגל או אצעק.
‫תעשה את זה?
‫לא.
‫אבל אני מתחיל לתהות לגביך.
‫אני לא משליך ביצים.
‫עוד בירה?
‫כן.
‫אותו הדבר שוב, בבקשה. ‫-בסדר, אדוני.
‫נביא כיסא מיוחד למלכה ‫אחרי ארוחת הבוקר.
‫נקווה שעד אז יפסיק לרדת גשם.
‫אסחוב אותו בעצמי, אדוני!
‫מה עם המלך? ‫-הוא יהיה על הסוס שלו.
‫ומה אם ימשיך לרדת גשם? ‫-אלוהים יעשה שהוא יפסיק.
‫זה טום?
‫הוא היה בפאב כל הערב?
‫הגיע היום
‫ומזג האוויר מוכיח סופית ‫שאלוהים תומך במלוכה.
‫מי יכול להטיל בכך ספק, גברתי?
‫הנה הם באים.
‫מר מולסלי?
‫אני בסדר, אני רק צריך רגע ‫להסדיר את הנשימה.
‫הוד מעלתכם, ‫ברוכים הבאים לאחוזת דאונטון.
‫אנחנו שמחים להיות פה, ‫ליידי גרנתהם.
‫גרנתהם.
‫אתה זוכר ‫את אמו של לורד גרנתהם.
‫שלום, ליידי גרנתהם.
‫אפשר לעזור לך?
‫מישהו חייב, אדוני, ‫אחרת אני עלולה לא לקום יותר.
‫תודה.
‫בתי, ליידי מרי טלבוט.
‫המרקיז והמרקיזה מהקסהם.
‫מר טום ברנסון.
‫לורד וליידי מרטון.
‫זה יפה מצדך, לורד גרנתהם.
‫מה פתאום? זה כבוד גדול.
‫אני בטוח שאת יודעת, ‫אבל הנסיכה מרי והלורד לאסלס
‫יצטרפו אלינו ‫לארוחת צהריים ולתהלוכה.
‫שניהם באים?
‫ככל שאני יודע.
‫איזו הקלה.
‫בבקשה, תשכח שאמרתי את זה.
‫שאמרת מה, גברתי?
‫הדודנית מוד.
‫ויולט.
‫נתנשק?
‫אני שמחה שאת רוצה לנשק אותי.
‫זה לא בדיוק מה שאמרת ‫כששמעתי ממך בפעם האחרונה.
‫זה לא בדיוק ‫מה שהרגשתי כשכתבתי.
‫אפשר לעזור לך?
‫תודה.
‫כל האחרים התחפפו, ‫ואני לא בטוחה שזאת הדרך הנכונה.
‫פשוט בואי איתי.
‫מה התפקיד שלך בקרקס הזה?
‫אני המשרתת של ליידי באשו.
‫אז זאת הדלת.
‫תבקשי את גברת יוז. היא תדאג לך.
‫תודה.
‫טעמתם את המים? ‫רק לרחצה. אף פעם לא לשתייה.
‫זה הגיע לליידי אידית.
‫ליידי הקסהם בימים אלה, מר בייטס,
‫אבל תודה, אלברט. איזו הקלה.
‫אני רוצה את החלב עכשיו, ‫אני רוצה את חלמוני הביצים עכשיו,
‫אני רוצה את שמן הזית עכשיו ‫ואני רוצה את מקל הווניל עכשיו!
‫הוא רוצה לחטוף עכשיו!
‫תיזהרי, גברת פאטמור.
‫בסדר. מי מעלה את זה? ‫מר מולסלי?
‫אין צורך שתתערבי, גברת יוז. ‫אנחנו נדאג לזה.
‫להתערב? אני לא חושבת ‫שאני מתערבת בבית שלי, תודה.
‫אנדרו, כן. קח את זה. ‫-אבל זה לא הבית שלך, נכון?
‫אז את רוצה ללכת ולהתיישב?
‫רק רגע. ‫אתה, עזוב אותם. תניח אותם.
‫אלוהים אדירים, לכו אחריהם. ‫-אני חייב למחות, העובדים שלי...
‫תשאיר אותם כאן למטה, מר קרסון.
‫זה תקף גם אליך.
‫אל תפריעו לנו.
‫ראיתם את הוד מעלתם. זה מספיק.
‫סליחה. ‫-רק רגע.
‫מה אתה עושה? חכה.
‫נראה שהצפון רגוע יותר.
‫אחרי השביתה, אדוני?
‫כן, אם רגוע יותר ‫פירושו יותר השלמה עם המצב.
‫אני לא יודעת מה צופן העתיד.
‫ואת, ליידי גרנתהם?
‫הושפעת מהשביתה הכללית?
‫המשרתת שלי לא הייתה מנומסת ‫אליי כשהיא התרחשה, אדוני,
‫אבל היא קומוניסטית בלבה,
‫אז אני מניחה שזה היה צפוי.
‫הנסיכה לא הייתה אמורה ‫להצטרף אלינו?
‫הם טלפנו. לורד לאסלס ‫מתעכב מסיבה כלשהי.
‫אבל הם מתכננים לבוא לתהלוכה.
‫אני מתארת לעצמי שחדרי ‫המשרתים די נחמדים כאן.
‫למה? את דואגת למשרתת שלך?
‫כמה מחוכם מצדך.
‫לוסי היא יותר בת לוויה מאשר ‫משרתת. אני רוצה שיהיה לה נוח.
‫כמובן.
‫אני ממש צריך ללכת.
‫אתה לא יכול להביך את אימא.
‫אני מצטערת, ‫אבל אתה חייב לחכות עד שנעמוד.
‫לורד הקסהם, איך נורתמברלנד?
‫יפה כתמיד, אדוני.
‫יכולים להסתדר שם בלעדיך?
‫זה היה משפיל.
‫אנו יכולים לצאת לסיבוב.
‫אנחנו לא יכולים לערער על התנהלות ‫ביקור מלכותי, גברת פאטמור.
‫אני לא כל כך בטוח.
‫אולי ניפגש פה כולנו ‫אחרי התהלוכה?
‫אנה, מר בייטס,
‫אסור שיהיו בעיות ‫או התנהגות שטותית
‫של חוסר נאמנות מכל סוג שהוא.
‫אתם שומעים אותי?
‫ניפגש במרתף היינות. ‫תגידו לאחרים.
‫עכשיו אני הולכת למר בייקוול. ‫יש לכם סידורים?
‫לא.
‫ובכן, אנחנו צריכים ללכת. ‫-כמובן, אדוני.
‫בבקשה.
‫גברתי. ‫-אני כל כך מצפה לזה.
‫ארוחת צהריים טובה, לדעתי.
‫מה המלך אמר קודם? לא שמעתי.
‫הוא מתכנן סיור ‫לנסיך ויילס במרץ הבא.
‫הוא יכלול את רוב המושבות ‫באפריקה ויסתיים בקייפטאון.
‫והוא רוצה שתיסע?
‫הוא חושב שיש לי השפעה ממתנת.
‫לכמה זמן תיסע?
‫בערך שלושה חודשים.
‫אני לא מאמין ‫שיש לי כזה מזל, ואת?
‫טום!
‫מה לכל הרוחות את עושה פה?
‫אני יכולה לשאול אותך ‫את אותה השאלה.
‫תחזרי, אחרת תהרסי הכול. ‫-זה לא מה שאתה עושה?
‫את לא יודעת מה אני עושה. ‫-מי זאת?
‫גיסתי, ליידי מרי טלבוט.
‫אמרתי לך לבוא לבד.
‫אני אטפל בזה.
‫טום! ‫-תתפסי את האקדח!
‫הנה הוא.
‫אל תזוז!
‫אתה מחזיק אותו?
‫תירגע! אתה לא הולך לשום מקום.
‫לא לזוז. זאת בגידה. ‫-הכול בסדר, אדוני? גברתי?
‫למה אתם פה בכלל? לא חשדתי בו ‫בעצמי עד אתמול בלילה.
‫איך הייתי אמור לדעת ‫שוויתרת על שחרור אירלנד?
‫היא לא משוחררת עכשיו?
‫לא כשהכתר המחורבן ‫סביב הצוואר שלה!
‫תיכנס.
‫קחו אותו מפה. ‫-בסדר, המפקד.
‫התרשמתי לרעה שכולכם החלטתם ‫שאני מתנקש במלך.
‫אני לא החלטתי. אלה היו האחרים.
‫בואו איתנו לתחנה.
‫למה לא סיפרת לנו?
‫חשבתי שהוא יבוא לבדוק מה איתי ‫ולא רציתי לגרור אותך לזה.
‫הנחתי שהוא ירפה אם אענה לו על ‫השאלות ואפגש איתו למשקה,
‫אבל אתמול בלילה בפאב
‫הבנתי שהוא רוצה להשתמש בי ‫כדי להתקרב למלך.
‫הצדעה מלכותית!
‫הצג... חרבות!
‫סליחה.
‫סלחי לי.
‫חשבנו שתפספסי את זה.
‫הגעתי בדיוק בזמן.
‫אני לא יודעת למה טרחתי. ‫-שקט.
‫הוד מעלתך,
‫ההוסארים של יורקשייר מאורגנים, ‫מוכנים וממתינים לבדיקתך.
‫איפה הוא?
‫הוא לא מרגיש טוב.
‫הוא לא הלך לירות אתמול?
‫מה את רוצה שאגיד? ‫-כלום.
‫את חייבת לתת לי לעזוב אותו.
‫לא נדבר על זה עכשיו.
‫זאת המשרתת שלך?
‫נכון. לוסי.
‫את לא קוראת לה בשם המשפחה?
‫היא נמצאת איתי כל כך הרבה זמן.
‫זה כל כך מוזר. ‫הוא נראה כל כך אנגלי.
‫הוא אכן היה.
‫מעמודי התווך של הממסד,
‫עד שרעיון העצמאות לאירלנד ‫העביר אותו לצד השני.
‫אז אני נכנסתי לתמונה.
‫הוא שמע ‫שאני תומך באירלנד וברפובליקה.
‫אתה לא?
‫לא בכל מחיר.
‫אני איש של חוק וסדר בימים אלה.
‫זה מה שאתם עשיתם לי.
‫אז העיתונים יחגגו על זה?
‫אבא המסכן.
‫לא. אף אחד לא יזכיר את זה ‫בשום מקום.
‫טיוח ממסדי.
‫אני לא מאמינה ‫בתיאוריות קונספירציה.
‫את כותבת? ‫-אני משתדלת.
‫גברת סמית. גברת יוז עזרה לך?
‫כן.
‫ונהנית מהתהלוכה?
‫אתה עובד בבית?
‫לא בדיוק.
‫אני מוכר מכוניות ‫ועוזר בשטחי האחוזה.
‫לורד גרנתהם הוא החותן שלי.
‫סלח לי, אדוני.
‫לא, בבקשה, תני לי להסביר.
‫התחלתי פה כנהג.
‫אתה בטח בעלה של ליידי סיביל.
‫נכון.
‫ליידי באגשו ואני קראנו על הסיפור.
‫היינו כל כך עצובות כשהיא מתה.
‫מתי זה קרה?
‫לפני שבע שנים או כמעט. אלוהים...
‫אני מצטערת. זה עדיין מכאיב.
‫לא במובן הזה.
‫זה כבר לא כואב, אבל זה לא נעלם.
‫אפשר לשאול אותך שאלה?
‫כמובן.
‫היה קשה לעשות את השינוי הזה?
‫להצטרף למשפחה?
‫קשה מאוד.
‫בין העולם הישן והחדש ‫לפעמים לא ידעתי מי אני.
‫אבל עכשיו אתה יודע?
‫נראה לי, כן.
‫השלמתי עם זה.
‫למה?
‫אני סתם סקרנית.
‫קדימה. מהר, מר בארו.
‫מישהו יכול להגיד לי מה קורה? ‫אנה?
‫מה כולנו עושים פה למטה? ‫-תיכנס. לא שומעים אותנו פה.
‫זה ממש לא ראוי.
‫למה אמרת לכולנו להיכנס לפה?
‫אני אגיד לכם.
‫מר בייטס ואני
‫רוצים להגן על כבודה של דאונטון.
‫מאיזו בחינה?
‫אתם רוצים שידור חוזר של היחס ‫שקיבלתם בארוחת הצהריים?
‫לא, לעזאזל. ‫-אנדרו, יש פה גברות.
‫אנחנו חושבים ‫שאנחנו צריכים להשיב מלחמה.
‫זה לא נשמע לי טוב. ‫זה לא מוצא חן בעיניי בכלל.
‫אנה, תגידי להם.
‫אנחנו נפנה את הדרך
‫כדי שתבשלו ותגישו ארוחת ערב ‫למלך ולמלכה באחוזת דאונטון.
‫כפי שאתם צריכים.
‫אלוהים! זאת מהפכה?
‫שאביא את הקלשונים?
‫לא, אנחנו רציניים, מר מולסלי.
‫אבל את יודעת ‫מה מר קורבה יגיש הערב?
‫לא משנה. יש לנו מצרכים משלנו.
‫ואני אטפל במר קורבה.
‫מה אתם רוצים שנעשה?
‫עזבו את המשרתות ואת המשרתים. ‫אנחנו לא מסוכסכים איתם.
‫אבל אנחנו צריכים להיפטר ‫מרב-המשרתים המלכותי הערב.
‫ראש סגל השירות, ‫אם לא אכפת לך, מר בייטס.
‫והמלצרים צריכים להיות מושבתים ‫משבע עד שתסיימו להגיש.
‫זאת בגידה!
‫מה אפשר לעשות איתם?
‫אפשר לנעול אותם בעליית הגג.
‫אם תמשיכו עם הדיבורים האלה, ‫כולנו נגיע לבוטני ביי.
‫ונהנית כשמר וילסון התעמר בך
‫והתעלם ממך ‫ואמר לך להישאר כאן למטה?
‫אני לא אשתתף בזה בצורה פעילה.
‫מה אם הוד מעלתו יראה מה קורה ‫וזה לא ימצא חן בעיניו?
‫למה? אתה חושב שאני לא מסוגלת ‫לבשל ארוחת ערב הגונה?
‫לא, מובן שלא, אבל אני... ‫-אני אטפל במלצרים.
‫מה תעשה?
‫חכה ותראה.
‫אז זה אומר שחזרנו לתפקיד? ‫אני ומר מולסלי?
‫וגם אולברט.
‫אתם יודעים איפה המדים הרשמיים.
‫אני אמזוג יין ‫לשפתיה המתוקות של המלכה?
‫אם תמשיך ככה, ‫ננעל אותך בעליית הגג.
‫אני לא יודעת למה אתם טורחים.
‫מה עם גברת ווב, שאומרת לנו כל ‫הזמן שהיא מנהלת משק הבית?
‫אל תדאגי לגבי גברת ווב. ‫אני יכולה להתמודד עם גברת ווב.
‫אני עדיין לא יודע ‫איך תטפלי במר קורבה.
‫טוב, יש...
‫אני בדיוק עולה לשכב.
‫את יכולה להכין בשבילי את הדברים ‫למתי שאחזור?
‫מתי זה יקרה, ריבון העולמים?
‫תעירי אותי בעוד חצי שעה ‫אם לא אהיה במטבח.
‫סמוך עלינו.
‫ספרי לנו על המשרתת שלך.
‫לוסי היא בתו של המשרת הצבאי ‫של דיוויד, ג'ק סמית,
‫ובדומה לבעלי ‫הוא נהרג במלחמות הבורים.
‫אז דאגת לילדה שלו?
‫לוסי הייתה יתומה מאם.
‫אז נתתי לה בית.
‫זה נדיב מאוד.
‫נדיבות שקיבלתי עליה תמורה ‫מספקת, אני יכולה להבטיח לך.
‫אני שמחה.
‫את לא נשמעת שמחה כל כך.
‫המטפלת, ראית? עשיתי 38!
‫אוי לי.
‫חשבתי שכולם בטרקלין האורחים.
‫אני מתחמק ממנו, לצערי.
‫נראה לי שכדאי שאחזור.
‫לקרוא בשבילך למישהו?
‫לא. תודה.
‫אתה האלמן של הבת הקטנה, לא?
‫שמעתי עליך, מר...
‫ברנסון. טום ברנסון.
‫ומי את?
‫אני אמור לדעת, ‫אבל אני לא טוב בדברים האלה.
‫אני מניחה שאי אפשר ‫לצפות ממך להכיר את כולם.
‫נהנית מהתהלוכה?
‫לצערי, פספסתי אותה לגמרי.
‫משהו הסיח את דעתי.
‫כמה חבל.
‫למען האמת, אני לא תומך גדול ‫של בית המלוכה.
‫אם כי אני כנראה לא אמור ‫להגיד את זה בקול רם.
‫בטח שלא לאדם זר.
‫זה נראה מוזר, בני משפחת קרולי ‫היו מתים בשביל הכתר.
‫אפשר לאהוב אנשים ‫שחולקים על דעתם.
‫ואתה אוהב אותם?
‫הם הגונים בבסיסם.
‫אנשים יכולים להיות הגונים בבסיסם, ‫אבל קשה מאוד לחיות איתם.
‫נכון.
‫והם גם מטופשים וסנובים לפעמים.
‫אני לא סובל ‫את הדעות הפוליטיות שלהם.
‫אבל למדתי להיות מרוצה מכל זה.
‫וחוץ מזה, ‫הם המשפחה של הבת שלי.
‫והיא גרה כאן?
‫כמעט לקחתי אותה מפה פעם.
‫היא שייכת לפה עכשיו.
‫העברתי חלק כל כך גדול מהחיים ‫שלי בלי להיות שייך לשום מקום.
‫זה חשוב לי.
‫אני מניחה שבסופו של דבר ‫צריך להחליט מה חשוב, מה?
‫נתת לי המון חומר למחשבה, ‫מר ברנסון.
‫דברים טובים, אני מקווה.
‫אולי, אבל עכשיו ‫אנחנו חייבים להיכנס.
‫אנחנו חייבים להחליף בגדים ‫ותלכי בבוקר.
‫אולי נדבר אחר כך. ‫נמצא מקום נוח.
‫ורוברט יוכל להצטרף אלינו.
‫אני לא מוכנה שיחקרו אותי, ויולט.
‫בבקשה, ‫אל תפספסי את ההזדמנות
‫ללבן ביניכן את העניינים.
‫בסדר.
‫אבל עכשיו אני צריכה ללכת.
‫זה עזר. תודה.
‫אמרתי לך שאני רוצה לעזור.
‫בזכותך דחקנו אותה לפינה.
‫מר וילסון? רוצים אותך בטלפון.
‫אותי?
‫אבל סר הארי, ‫הם יגיעו ללונדון רק בתשע.
‫זה לא משנה.
‫הנשף בבית קלרנס יתחיל רק בעשר.
‫איזה נשף בבית קלרנס?
‫הדוכס מקונוט.
‫מה זאת אומרת, וילסון?
‫אני לא מפקפק בך, אדוני. ‫לא אם זה רצונו של הדוכס מקונוט.
‫אבל איך אסתדר פה?
‫אין מלצרים בדאונטון?
‫כן, יש מלצרים, ‫אבל הוד מעלתו לא...
‫זה לא יעניין את הוד מעלתו! ‫עכשיו תעשה כדבריי!
‫כמובן, סר הארי. מיד.
‫הכול בסדר, מר וילסון?
‫אני צריך לדבר עם המלצרים שלי, ‫עם מלצרי הבית ועם נער המסדרון.
‫מתי יוצאת הרכבת הבאה ללונדון?
‫אני מקווה שאלה לא חדשות רעות.
‫לא רעות בדיוק,
‫אבל חריגות.
‫חריגות מאוד.
‫יסלקו אותי מהגדוד אם יגלו.
‫לי נשמעת משכנע.
‫אני חקיין מצוין של סר הארי ברנסטון, ‫אני מבטיח לך.
‫מה אם מר וילסון יתקשר חזרה?
‫אף אחד לא מפקפק ‫בהוראות של סר הארי.
‫אבל מה אם הוא יתקשר?
‫אז הם יחשפו את התכסיס,
‫אבל לא יגלו שהוא בא ממני.
‫בסדר. שניסע ליורק?
‫מצטער שפספסתי את הכיף.
‫איפה לחכות לך כשתהיה עם הוריך?
‫נמצא פאב.
‫יצא לך לדבר עם מישהו?
‫תפסתי את העוזרת ‫של מדאם סימור.
‫שלחו לך את השמלה הלא נכונה.
‫היא דומה בסגנון, ‫אבל לא במידה, כפי שאת רואה.
‫איפה השמלה שלי עכשיו?
‫בדרך לניו יורק.
‫אז זה המצב.
‫נפלא.
‫שום דבר לא הולך לי היום.
‫גברתי?
‫לא משנה.
‫מה המצב למטה? השתפר?
‫השתפר קצת, כן, גברתי.
‫האמת היא שאני צריכה לחזור.
‫כמובן.
‫דבר אחד.
‫הכוס המקושטת ‫שהייתה על המיטה שלי,
‫היא נשברה כשלא הייתי פה?
‫תני לי לטפל בזה, גברתי, ובשמלה.
‫אכפת לך למדוד אותה ‫בהמשך הערב?
‫אני לא מבינה. עם מי?
‫חשבתי על רעיון.
‫אני בספק, ‫לא אם היא יודעת מה טוב בשבילה.
‫סליחה על ההפרעה.
‫כמה מחוכם מצדך למצוא אותי.
‫לא ממש. גרתי פה 40 שנה.
‫אני מניחה שזאת המשרתת שלך.
‫כן, זאת לוסי סמית.
‫ערב טוב, סמית.
‫ערב טוב, גברתי.
‫ללכת?
‫לא, לא בגללי. לא בגללי.
‫אני שמחה לפגוש אותך. ‫שמעתי עלייך כל כך הרבה.
‫את רוצה משהו?
‫רק לבדוק אם נוח לך
‫ולדעת אם אכן נדבר אחר כך.
‫יש לי חיים עצמאיים עכשיו, ויולט. ‫אני לא מי שהייתי.
‫אבי איננו, בעלי איננו, אני לא רואה ‫סיבה שלא אעשה כרצוני.
‫זה לא אומר שאין סיבה,
‫אלא שאת לא רואה אותה.
‫אני חושבת שליידי מרטון צודקת.
‫נשים את הקלפים על השולחן ‫אחת ולתמיד.
‫אבל עכשיו עליי ללכת להוד מעלתה.
‫אל תדברו. אל תחשבו. ‫רק תתנהגו בהתאם אליי.
‫אסור שהוד מעלתם ידעו ‫שמשרת אותם מישהו אחר.
‫אתם שומעים אותי?
‫אני לא רוצה שהם ישימו לב בכלל.
‫נעשה כמיטב יכולתנו, מר וילסון.
‫אני לא רוצה את מיטב יכולתכם, ‫אני רוצה הרבה יותר מזה.
‫הכול בשליטה פה, מר וילסון?
‫אני מבין שהאחרים נסעו ברכבת.
‫וזה מה שנשאר לנו.
‫אל תבייש את המדים, אלברט.
‫כמובן, מר קרסון.
‫איפה אדון קורבה? ‫באתי לדבר איתו.
‫הוא יצא,
‫אז חשבתי שכדאי שאכין ‫את ארוחת הערב. לא צדקתי?
‫לא, לא צדקת. טעית לגמרי!
‫אני מצטערת.
‫אני לא יודעת איך זה קרה.
‫אצטרך להחליף בגדים.
‫נסדר את זה כשאחזור.
‫אנדי.
‫אם את לא רוצה, לא אעשה את זה. ‫-אבל כבר אמרת שתעשה את זה.
‫כי זאת הזדמנות נפלאה.
‫לא חשבתי שזה יפריע לך.
‫זה לא בדיוק מפריע לי, ‫לא במובן הזה.
‫אז באיזה מובן?
‫לא התכוונתי לספר לך,
‫לא התכוונתי לספר ‫לאף אחד, אבל...
‫אולי אני בהיריון.
‫יקירתי.
‫כמה נפלא.
‫כמה מדהים.
‫הלב שלי מתפוצץ.
‫זה בדיוק מה שאני לא רוצה. ‫זה יכול להשתבש בקלות.
‫אבל אם לא...
‫אז אלד ברגע שתצא ‫לסיור בן שלושה החודשים במושבות.
‫למה לא אמרת את זה ‫כשהזכרתי את זה בפעם הראשונה?
‫הסכמת לפני שהספקתי.
‫סודות תמיד מסבכים דברים.
‫כן, נכון. בוא נאשים אותי.
‫אגיד למלך שאני לא יכול לנסוע.
‫והוא יסכים, מה?
‫שלום.
‫זאת גברת סמית, לא?
‫דיברנו עלייך קודם, לא?
‫טום. איזה מזל!
‫אתה מכיר את גברת סמית, לא?
‫בואי, מרי.
‫את בסדר? קרה משהו?
‫ליידי גרנתהם הזקנה ‫נכנסה בזמן שהתלבשנו.
‫נראה לי שהקרקע הוכשרה ‫למריבה בהמשך... עליי.
‫היא חושבת שליידי באגשו מתכוונת ‫להוריש לי את רוב רכושה ומתנגדת.
‫מה זה עניינה?
‫בטח יש לליידי באגשו סיבות, ‫וזה מספיק טוב בשבילי.
‫אתה יורד, טום?
‫לילה טוב.
‫הנה את, גברת לוטון.
‫אני מקווה שאת נחה כמו שצריך.
‫תמיד יש לי פחות עבודה ‫כשגברת אפלין מגיעה.
‫אבל אנחנו חייבות ‫להיות מוכנות לנשף מחר.
‫על זה אני רוצה לדבר.
‫בהמשך הערב, ‫כשאעלה לעזור לליידי הקסהם,
‫אני רוצה שתבואי איתי,
‫תמדדי שמלת נשף חדשה ‫ותתפרי אותה בן לילה
‫כדי שתהיה מוכנה ‫לפני שתלכי בבוקר.
‫למה שאעשה את זה, לכל הרוחות?
‫הקופסה והקופידון ‫מטרקלין האורחים,
‫סכין המכתבים מהספרייה,
‫הכוס המקושטת של ליידי הקסהם?
‫לא לקחתי את הכוס.
‫אז היא בטח נשברה, ‫כפי שהיא אמרה.
‫אבל לקחת משהו מהחדר ההוא.
‫מה זה?
‫קופסת טלאים משולחן האיפור.
‫אני רוצה שתחזירי הכול, בבקשה.
‫אני לא יכולה לתפור שמלה בלילה. ‫מתי אני אישן?
‫כשתגיעי להארווד מחר.
‫ואל תחשבי שלא אספר.
‫"תופרת המלכה גנבת".
‫זה יגיע לכותרות מכאן ועד פרו.
‫המרקיס והמרקיזה מגרנבי.
‫סר ויליאם וליידי אינגלבי.
‫איפה המלצרים המלכותיים?
‫הם נאלצו לחזור ללונדון.
‫כולם? זה לא ביש מזל?
‫ביש מזל לאנשים מסוימים, גברתי.
‫הרוזן והרוזנת מסקארבורו.
‫לכל הרוחות!
‫תעזרו לי!
‫מישהו מוכן לעזור לי?
‫אני הולך לטרטון עוד מעט.
‫מכיר?
‫אני כריס וובסטר, אגב.
‫אני מחכה למישהו.
‫כבר הרבה מאוד זמן.
‫אולי הוא מצא לו ‫עיסוקים טובים יותר.
‫ו...?
‫אולי תבוא איתי?
‫אתה יודע שאתה רוצה.
‫סלח לי, אדוני.
‫קוראים לי בארו. ‫אם מישהו יבוא לחפש אותי,
‫תוכל להגיד לו שהלכתי?
‫שאגיד לאן?
‫עזוב את זה. ‫-לטרטן.
‫אני פשוט לא מבין ‫לאן מר וילסון נעלם.
‫עזוב אותו. מה איתך?
‫אתה בטח לא מתכוון ‫להשאיר את הוד מעלתו ללא שירות.
‫אבל אני אמור לשרת אותו?
‫אתה לבוש במדים.
‫נכון, אבל... ‫-מר קרסון, זה הגורל שלך.
‫אתה יודע את זה וגם אני.
‫עכשיו תקבל אותו בגאווה
‫ותיכנס לחדר בראש מורם.
‫אתה יכול לעשות את זה, מר קרסון.
‫בבקשה, תגידו לי מה קורה פה!
‫מר קורבה נעלם וגם מר וילסון,
‫והמלצרים שלך בדרך ללונדון.
‫אני עדיין האחראית כאן.
‫לא, גברת ווב, ‫אלה האנשים שלי עכשיו,
‫אז בבקשה תחזרי ‫לחדר האוכל של המשרתים ותשבי.
‫או שאת מעדיפה להרוס את הערב?
‫הראית לה מה זה.
‫גברת פאטמור שכחה לשלוח ‫את הרוטב. -וסלט הביצים אצלי.
‫יפה מצדך כשזה לא התפקיד שלך.
‫שטויות! כולנו צריכים לתת כתף ‫הערב למען התהילה של דאונטון.
‫עכשיו... אתם מוכנים, בחורים?
‫הכי מוכנים שאפשר. ‫-נהיה בסדר, גברת יוז.
‫מה איתך, מר מולסלי?
‫אני יודע שאשכח את התפקיד שלי. ‫-אין לך תפקיד!
‫מתחילים. ‫-בסדר.
‫ומר מולסלי?
‫תזכור לנשום.
‫לנשום. כן.
‫רבותיי.
‫אני שמח שאתה כאן, מר קרסון.
‫עליי ללכת למקום ‫שבו מלכי זקוק לי.
‫- ג'יי וג'ייי טרטון ‫מחסן ומשרדים -
‫שלום. ‫-בסדר.
‫שלום.
‫נראה שיש פה דם חדש. שלום.
‫אתה בחור מקסים מאוד.
‫אני לא מאמין.
‫אף פעם לא ראיתי דבר כזה.
‫לכל דבר יש פעם ראשונה.
‫אני יודע, אבל...
‫הנה. בוא תרקוד איתי.
‫הלוואי שיכולתי להגיד להם ‫עד כמה הם צריכים להכיר לך תודה.
‫היית אמיצה לא פחות ממני.
‫מרי, את מדברת בכיוון הלא נכון.
‫אל תדאג לגבי סבתא.
‫היא מתכוננת לחקור ‫את הדודנית מוד.
‫אני חושדת שבעיקר ‫לגבי המשרתת שלה.
‫אני חושב שליידי באגשו ‫רואה בה יותר מאשר משרתת.
‫אני בטוחה.
‫זה מה שמפחיד את סבתא.
‫עדיף שאני אודה וזהו. ‫היא מוצאת חן בעיניי.
‫יופי. אל תיתן להם לרפות את ידיך.
‫טום, אתה נראה מרוצה מעצמך.
‫הוא שיבח את המשרתת ‫של ליידי באגשו.
‫באיזו תחבולה ‫היא הצליחה להכיר אותך?
‫שום תחבולה. הכרנו במקרה.
‫גברים הם כאלה שוטים.
‫זה טעים.
‫חשבתי שמשהו אחר תוכנן,
‫אבל זה מצוין,
‫אז כל הכבוד לקורבה שלנו.
‫זה לא האוכל של אדון קורבה, ‫הוד מעלתך.
‫גברת פאטמור בישלה אותו.
‫למעשה, הצוות של דאונטון אבי ‫שירת אותך הערב.
‫אני מבקש את סליחתך, ‫הוד מעלתך.
‫מספיק, מולסלי.
‫תמסור את מחמאותינו ‫לגברת פאטמור
‫ולכל הצוות.
‫מולסלי.
‫הוד מעלתה מדברת אליך.
‫בשמחה, הוד מעלתך.
‫זה היה יפה מצדך, גברתי.
‫אני מניחה שהוא מתרגש כי הם ‫נאלצו להחליף את הצוות שלנו.
‫מעניין מה קרה.
‫קרה מה שקרה, ‫זה לא תירוץ להתנהגות שלו.
‫אני יכולה להבטיח לך, ליידי גרנתהם,
‫אנחנו די רגילים ‫שאנשים מתנהגים מוזר במחיצתנו.
‫השוטרים הגיעו! משטרה!
‫תתפזרו ותדאגו שאף אחד לא ‫יברח. תחסמו את כל היציאות.
‫מה קורה פה?
‫בסדר, רבותיי, זה סוף הערב שלכם.
‫תשתיקו את המוזיקה עכשיו!
‫בסדר!
‫כולכם באים איתנו לתחנה.
‫אנחנו רק מבלים קצת, ‫אדוני השוטר.
‫אף אחד לא עושה בעיות.
‫את זה יחליט השופט. ‫-שופט?
‫מה חשבת, ‫שננזוף בכם ונשלח אתכם הביתה?
‫אף פעם לא הייתי פה לפני כן. ‫-עכשיו אתה פה.
‫בסדר! קחו את החפצים שלכם. ‫אתם באים איתנו, סוטים מלוכלכים.
‫החוצה.
‫לצאת! זוזו! ‫-קדימה, מטונפים שכמוכם.
‫להיכנס לוואן.
‫לא להשתולל!
‫בבקשה, יקירתי. ‫-תודה.
‫תודה.
‫אולי יהיה רגע.
‫פגשתי את המשרתת.
‫היא מסובבת את מוד ‫על האצבע הקטנה.
‫אז צריך לגלות למה.
‫אצפה לזה בכיליון עיניים, רבותיי.
‫תודה, הוד מעלתך. ‫-אדוני.
‫מה יש, הקסהם?
‫הוד מעלתך, זה העניין...
‫גיליתי הרגע שליידי הקסהם ‫מצפה לילד הראשון שלנו.
‫אלה חדשות נפלאות.
‫אנחנו עדיין לא מספרים לאף אחד, ‫אבל חשבתי שזה יעניין אותך.
‫זה מעניין. ברכותיי.
‫העניין הוא, אדוני, ‫שהוא אמור להיוולד
‫בערך בתקופה ‫שהנסיך ואני נצא לסיור.
‫מצוין.
‫בבקשה, תיידע לו.
‫תעזור לנסיך להבין ‫מהם חיי משפחה אמיתיים.
‫אתה יכול לתת לו כזאת ‫דוגמה טובה, אני יודע את זה.
‫בסדר גמור. בואי נגיע לעיקר.
‫רוברט הוא בן המשפחה ‫הכי קרוב אליי מצד אבי.
‫נכון.
‫אבל הוא לא יהיה היורש שלי.
‫האמת יצאה לאור.
‫מי יהיה? את יכולה לספר לנו?
‫לוסי סמית, המשרתת שלי.
‫מה? יצאת מדעתך?
‫לא. ואני יודעת מה אני עושה.
‫להפך. ברור שאת לא שפויה.
‫את צריכה להיות בבית משוגעים.
‫כמה מתאים לך. מילה של התנגדות ‫ואת משספת בחרבך.
‫יש לגברת סמית מזל שאין לי חרב.
‫אז זו באמת ההחלטה שלך?
‫לוסי מטפלת בי שנים רבות.
‫אני רוצה להפגין ‫את הכרת התודה שלי.
‫באמצעות הבית המשפחתי?
‫באמצעות האחוזה המשפחתית?
‫צריך להלביש אותך ‫בכתונת משוגעים.
‫כשאת מתייחסת למשרתת שלך ‫כקרובת משפחה,
‫את בוגדת בכל הערכים ‫של אורח החיים האנגלי.
‫את מדברת שטויות.
‫בבקשה, אין צורך להתווכח.
‫אני אף פעם לא מתווכחת. ‫אני מסבירה.
‫תביני, ויולט, ‫אחיה אחרי שתמותי בכל מקרה,
‫אז זה לא צריך להטריד אותך יותר.
‫ועכשיו אני צריכה ‫להתלוות להוד מעלתה.
‫ליידי באגשו ניצחה במשחק.
‫לא כל עוד אני השופטת.
‫שתינו קצת,
‫ומר בארו חשב שיהיה כיף ‫לעבוד על העליזים, זה הכול.
‫הוא היה שם רק חמש דקות.
‫רקד טנגו עם גבר אחר.
‫בחייך, סמל, זו הייתה בדיחה.
‫אבל זה הופך קרביים.
‫הוקל לי לשמוע.
‫כן, הייתי מעדיף למות ‫אם הייתי חושב שאני אחד מהם.
‫אבל מה אני יכול להגיד לרוזן?
‫איזה רוזן?
‫הרוזן מגרנתהם.
‫מר בארו הוא רב-המשרתים שלו.
‫כמובן, תרצה לראות ‫הוכחה לזהות שלי.
‫אתה שחררת אותי?
‫לא, הפיה הטובה ירדה על קרן ירח.
‫איך ידעת לאן הלכתי?
‫בעל הבית סיפר לי.
‫חיכיתי בחוץ, עקבתי אחריך לפה.
‫ואז הראיתי לסמל ‫את כרטיס הביקור שלי
‫ונראה שזה יישב את העניינים.
‫"בית המלוכה".
‫הוא בטח אהב את זה.
‫לצערי, הייתי טיפשון.
‫אתה צריך להיות מודע יותר ‫לסיכונים בעתיד, מר בארו.
‫את יכולה בבקשה להוריד אותה, ‫גברתי, ולהשאיר את הסיכות?
‫את באמת יכולה לסיים אותה ‫לפני שתלכי?
‫אני לא מבינה איך.
‫היא תסיים אותה. נכון?
‫אעשה כמיטב יכולתי.
‫אני בטוחה שתסתדרי.
‫דרך אגב,
‫נראה לי שאני יודעת מה קרה ‫לקופידון מטרקלין האורחים, גברתי.
‫באמת? הוא נעלם?
‫השמלה שלך ‫תהיה מוכנה בבוקר, גברתי.
‫תודה.
‫אני לא יודעת איך שכנעת אותה.
‫היא נחמדה בעצם...
‫כשמכירים אותה.
‫עוד משהו?
‫רק להגיד שאת גאון.
‫לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫לצערי, לא הצלחתי.
‫אז זה המצב.
‫רק כי המלך לא מבין ‫שיש לגבר תפקיד בגידול ילדים.
‫הוא לא מבין.
‫אבל הגיוני שהוא יידע ‫שאבא אוהב להיות עם משפחתו.
‫אתה לא יכול פשוט לסרב לו?
‫יקירתי, אני אחד מבני האצולה ‫הבכירים בארץ.
‫מה את חושבת שזה אומר?
‫מה את חושבת שנשבעתי לעשות?
‫ליידי באגשו, נוכל להחליף מילה ‫לפני שתקראי למשרתת שלך?
‫לוסי יודעת שאת אימא שלה?
‫היא יודעת.
‫במשך שנים ‫אמרתי שאני הסנדקית שלה,
‫אבל סיפרתי לה את האמת ‫ביום הולדתה ה-18.
‫בת כמה היא הייתה כשג'ק נהרג?
‫שש.
‫היא גרה עם ג'ק ועם אמו עד אז.
‫אבל הכנסתי אותה הביתה ‫והיא למדה בביה"ס של הכפר
‫עד שבסופו של דבר ‫היא נהייתה המשרתת שלי.
‫אני מניחה שאם היית מגדלת אותה, ‫אנשים היו מנחשים.
‫בדיוק.
‫מי שם לב למשרתת? ‫הסתרתי אותה בגלוי.
‫אהבת את ג'ק סמית?
‫כולם צריכים לדעת אהבה מוחלטת ‫לפחות פעם אחת.
‫ג'ק היה האהבה המוחלטת שלי.
‫בעלי היה משעמם מאוד.
‫הוא לא היה אדם רע, ‫אבל הוא גם לא היה חכם.
‫אחר כך הוא מת, וג'ק בא ‫להיפגש איתי וזה התחיל משם.
‫כמה נועז.
‫אני יודעת שזה נשמע פוחז, ‫אבל הייתי בת 39 כשנכנסתי להיריון.
‫חשבתי שאני עקרה.
‫כמובן, ידעתי שאני ‫לא יכולה לספר לאבי,
‫אז נסעתי לאמריקה.
‫הם בטח חשבו שזה מעשה פרוע.
‫הם לא ידעו ‫כמה פרוע זה היה באמת.
‫אבל היית מאושרת עם ג'ק?
‫מאוד.
‫היו לנו עשר שנים יחד ‫לפני שהוא מת.
‫הייתי מתחתנת איתו ‫אם היה לי אומץ.
‫הייתי חלשה.
‫אבל לא הכרת את אבי.
‫אני מניחה שתפקידך בחצר המלכות ‫גרם לך לשתוק בנושא.
‫כן. אפשר לומר.
‫אבל זה נבע מפחדנות בעצם.
‫עכשיו בהחלטה שלוסי ‫תהיה היורשת שלי
‫אנקוט את הצעד הראשון.
‫את חייבת לספר לוויולט מיד.
‫אני לא יכולה. ‫-את טועה.
‫ברגע שהיא תדע את האמת, ‫היא תבין את התוכניות שלך
‫ותפסיק להיאבק בך.
‫נראה שהמשרתים נהנים הערב, ‫בעיקר מולסלי.
‫מה קרה לצוות המלכותי?
‫זה סיפור ארוך, גברתי.
‫אבל את צודקת. באמת נהנינו.
‫אני שמחה שמצליח לכולם.
‫אבל אני כנראה לא מסוגלת ‫לעשות את זה שוב.
‫עוד לא סיימת.
‫עדיין יש נשף בהארווד.
‫כן, אבל אנחנו לא נהיה אשמים ‫אם משהו ישתבש.
‫זה לא כל כך שמח.
‫הימים האחרונים גרמו לי לחשוב.
‫באמת כדאי לנו להמשיך?
‫יש מעט מדי עובדים בין כה וכה,
‫וחצי מהם יעזבו בקרוב.
‫מה את אומרת, גברתי?
‫לא הגיע הזמן לפרוש?
‫הרבה אנשים עשו את זה.
‫את מתכוונת... לעזוב את דאונטון?
‫נוכל למכור אותו לבית ספר ‫או לבית אבות או משהו כזה
‫ולקנות בית אחוזה צנוע ‫ולחיות חיים רגילים.
‫זה מה שאת רוצה?
‫אני רוצה שהדברים יפסיקו להיות ‫כל כך קשים.
‫הצוות יישאר? החוות ישלמו?
‫מה נעשה לגבי הגג?
‫בזמן שסידרתי את הכיסאות בגשם, ‫חשבתי כל הזמן:
‫"מה אני עושה?"
‫אני אגיד לך מה את עושה, גברתי.
‫את יוצרת מרכז ‫לאנשים שעובדים פה,
‫לכפר הזה, למחוז הזה.
‫אחוזת דאונטון ‫היא לב הקהילה הזאת,
‫ואת גורמת לו להמשיך לפעום.
‫אז את חושבת שאנחנו ‫צריכות להמשיך להיאבק?
‫כל עוד הדם זורם לך בוורידים.
‫גברת סמית. היא מוכנה לישון?
‫היא יותר מודאגת מאשר מוכנה.
‫וצדקתי. היה ויכוח והוא היה עליי.
‫שמעתי מהלורד גרנתהם שהיא ‫מתכננת לשנות את חייך לטובה.
‫הוא אומר שגברת גרנתהם ‫הזקנה התרגזה.
‫אני מתארת לעצמי.
‫המזל הטוב שלך מגיע לך?
‫את יודעת למה היא עושה את זה?
‫כן.
‫ואני חושבת שזה הוגן.
‫תהיי בריאה ‫ותשתמשי במזל שלך בחוכמה.
‫יש לי תחושה שאתה מסוגל להבין ‫מה קורה בתוך הראש שלי
‫כשאף אחד אחר ‫לא מבין או הבין אי פעם.
‫אתגעגע לשיחות שלנו.
‫את רוצה לכתוב לי?
‫אני תמיד יכול לספק כתף תומכת.
‫אני יכולה?
‫באמת?
‫אשמח וארגיש מוחמא אם תכתבי.
‫ועכשיו נראה לי שהגיע הזמן ‫להגיד לילה טוב, מר ברנסון.
‫לילה טוב, גברת סמית.
‫להצלחה של דאונטון ‫ולחיי אשתי היפהפייה!
‫לחיי כל מי שבזכותו זה הצליח.
‫לחיי מר קרלסון, ‫שהתעלם מהעקרונות שלו.
‫אני לא אעצום עין כל הלילה.
‫ולחיי הוד מעלתה, ‫שריחמה על מר מולסלי.
‫לרגע חשבתי שאני בדרך למגדל.
‫אתה לא מתחיל לחבב אותם, נכון?
‫זה היה הגון מצדה, דייזי, כשהיא ‫הייתה יכולה לתת לזה לקלקל.
‫לא כולם כמו רובספייר.
‫לחיי המלך והמלכה.
‫המלך והמלכה!
‫אני צריך לספר לך משהו, דייזי.
‫אני שברתי את המשאבה.
‫אני לא יודע מה עשיתי. ‫זעמתי מרוב קנאה.
‫למה? ‫-השרברב שעשית לו עיניים.
‫רתחתי מזעם.
‫וכשהבנתי שהחזרתי אותו לבית, ‫כמעט השתגעתי.
‫לא עשיתי עיניים.
‫הוא מצא חן בעיניי, אבל זה הכול.
‫אני מרגיש טיפש עכשיו.
‫ניסית לחבל בביקור של מלך אנגליה,
‫הסתכנת בפיטורים, בחורבן
‫רק מתוך אהבה אליי?
‫הרגשות שלי השתלטו עליי.
‫זה כל מה שאני יכול להגיד.
‫את יכולה לסלוח לי?
‫לסלוח לך?
‫אנדי, הייתי עושה את זה בעצמי ‫אם היה לי אומץ.
‫אתה לא מבין מה זה אומר?
‫אנחנו דומים, אתה ואני, ‫מלאים תשוקה לגבי מה שחשוב.
‫חשבתי שקל לספק אותך, ‫אבל עכשיו אני רואה שלא.
‫אז נוכל להילחם יחד ‫למען עולם טוב יותר.
‫אני לא בטוח שהפגנתי ‫מספיק הכרת תודה על מה שעשית.
‫אנחנו צריכים לתמוך זה בזה, ‫אנשים כמונו.
‫זה העניין, ‫אני לא מכיר אף אחד כמוני.
‫אף פעם לא דיברתי ‫עם מישהו כמוני.
‫אנחנו מדברים עכשיו. ‫-וזה נעים.
‫רק להיות שני בחורים שמפטפטים ‫ולא לנסות להשתלב לשם שינוי.
‫כולנו צריכים לעשות ‫מה שצריך כדי להסתדר.
‫אבל כן, נעים להיות ‫שני בחורים רגילים.
‫יבינו אותנו מתישהו?
‫אני לא יודע.
‫לפני 50 שנה ‫מי חשב שהאדם יכול לעוף?
‫גברת בייטס?
‫הנה השמלה.
‫אפשר למדוד אותה לפני שתלכי.
‫אין צורך. היא תתאים.
‫אלה הדברים שרצית.
‫למה את עושה את זה, גברת לוטון?
‫אף פעם לא מדאיג אותך ‫שעל כל שולחן בבית הזה
‫יש קישוט שאת לא יכולה לקנות ‫במשכורת של שנה?
‫ומה התשובה שלך?
‫אם כולם לא יכולים לקבל אותם, ‫אף אחד לא צריך לקבל אותם?
‫לא. התשובה שלי היא: ‫"למה אני לא יכולה לקבל אותם?
‫"או חלקם?"
‫אל תדאגי. ‫מה אני לוקחת לא יחסר להם.
‫אני בספק אם יותר מאחד ממאה ‫ישים לב שהם נעלמו.
‫אבל הם לא שלך, גברת לוטון, ‫והם אף פעם לא יהיו.
‫במקומך הייתי מפסיקה עם זה.
‫מה אם אנשים יחשבו ‫שהוד מעלתה גונבת,
‫אם דברים נעלמים ‫מכל בית שהיא מתארחת בו?
‫תני עצות למישהי שמעוניינת בהן, ‫גברת בייטס.
‫הדלתות האלה איומות.
‫הן נתקעות ולא זזות בלי סיבה.
‫זה קרה לכולם.
‫למה אף אחד מכם לא חיפש אותי?
‫חשבתי שראיתי אותך יוצא, ‫מר וילסון.
‫לצערי טעיתי.
‫בדיוק כמו שטעית ‫כשלא הערת את אדון קורבה.
‫חשבנו שגם הוא יצא.
‫תודה, גברת יוז. ‫עוד קצת ריבה, בבקשה.
‫המלצרים התקשרו הבוקר.
‫נראה שהם נסעו ללונדון ‫בגלל מתיחה.
‫אבל מי עשה את זה?
‫מי באמת?
‫נוכל לחקור כשנגיע להארווד.
‫כדאי להיזהר, אדון קורבה, ‫אלא אם כן אתה נהנה מלעג.
‫מה? -הייתי אומר ‫שארוחת הערב הייתה הצלחה.
‫הם מסרו מחמאות,
‫אז אני בטוחה שהיא הייתה.
‫אז למה להפנות לזה ‫את תשומת הלב?
‫נראה לך שתוצג באור חיובי בסיפור?
‫אבל מה נגיד אם ישאלו אותנו?
‫היה בלבול בלונדון, ‫אדון קורבה היה חולה.
‫במקומך לא הייתי מזכיר את זה.
‫אלא אם כן הם יעלו את הנושא.
‫בסדר.
‫הנה את.
‫חיפשתי בכל מקום.
‫מה העניין, יקירתי?
‫זה משהו שאני יכול לעזור לגביו?
‫לפי ליל אמש אני בספק.
‫אני רק רוצה לשלוט בחיים שלי.
‫אני רוצה להגיד את מה שאני חושבת ‫ולעשות את מה שמתחשק לי.
‫זה לא קורה עכשיו? ‫-לא.
‫כל הזמן אני מארחת אנשים ‫שמשעממים אותי למוות
‫כי מגיע להם לשבת ‫ליד השולחן שלנו.
‫אני משתתפת בוועדות ‫שלא בחרתי בהן כי הן בחרו בי.
‫הייתה לי פעם עבודה שאהבתי, ‫אבל כבר לא.
‫ועכשיו בעלי לא יהיה איתי כשאלד.
‫למשרתת זה מגיע, אבל לי לא.
‫אזהרה מוקדמת.
‫הוד מעלתם מתכוננים ללכת.
‫בסדר גמור, אדוני.
‫יקירתי, מה קרה?
‫לא משהו שאת יכולה לעזור לגביו.
‫אני לא יכולה לנסות?
‫כדאי שנעלה.
‫הוד מעלתם בדרך. ‫-בסדר.
‫קדימה.
‫עולים.
‫אז אתה נוסע ללונדון?
‫יורידו אותי בתחנה.
‫אני מקווה שנוכל לשמור על קשר.
‫אני מרגיש שסוף סוף מצאתי חבר.
‫זה מה שמצאת, מר בארו?
‫חבר?
‫הוד מעלתם הולכים.
‫תודה.
‫אני רוצה שתיקח את זה.
‫זה לא הרבה, ‫אבל זה נמצא אצלי שנים.
‫זה יזכיר לך אותי.
‫זה הרעיון, לא?
‫כדי שתוכל לחשוב עליי ‫עד שניפגש שוב?
‫תודה.
‫מר אליס, אתה חייב לבוא!
‫אני מקווה שתיהנה ‫מהשהייה בהארווד, אדוני.
‫כן. גם אני מקווה.
‫זאת לא ממש פרידה ‫אם כולנו נתראה הערב.
‫אנחנו מצפים בכיליון עיניים לנשף.
‫הארווד הוא בית כל כך נפלא.
‫בואו נעלה לרכב, בסדר?
‫להתראות, גרנתהם.
‫הוד מעלתך.
‫כל הכבוד לכולם. שנחזור פנימה?
‫קרסון, מה קרה למשרתים ‫המלכותיים אמש?
‫קשה לדעת, אדוני.
‫הם הפסיקו לתפקד.
‫הסתדרת נפלא.
‫אם כי הייתי מעדיף ‫שמוסלי לא יפצח בנאום.
‫אבל בבקשה, תודה לצוות ‫על שהציל את המצב.
‫גברת בייטס, ‫אפשר לשאול אותך שאלה? -סליחה.
‫מה נתת לאדון קורבה?
‫מנה כפולה של תרופת שינה ‫מהחנות של מר בייקוול בתוך התה.
‫לצערי, הייתי די שוטה אמש.
‫בחיים לא תהיה שוטה בעיניי.
‫את באמת מתכוונת לזה?
‫כן. ואני חושבת ‫שאתה יודע עד כמה.
‫את צודקת, גברת פאטמור.
‫הגיע הזמן שאתחיל ‫לתכנן את החתונה שלי.
‫אני לא יודעת מה לקח לך ‫כל כך הרבה זמן.
‫קודם לא הייתי בטוחה, ‫אבל עכשיו אני כן.
‫טוב לשמוע.
‫אני מאושרת, גברת פאטמור.
‫אני לא אומרת את זה ‫לעתים קרובות, אבל זה נכון.
‫אתה מופתע מאוד מהסיפור?
‫אני אמור להיות.
‫להפריע לצוות הארמון ‫בביקור מלכותי
‫ואני משתתף בזה בעצמי? ‫אני לא יודע מה נכנס בי.
‫אבל?
‫זה הגיע להם, אלסי.
‫בואי נודה, זה הגיע להם ועוד איך.
‫אוי, מה זה?
‫ברוך שובך, מר טלבוט.
‫שלום, קרסון, גברת יוז.
‫אתם יודעים איפה ליידי מרי?
‫אחרי כל מה שקרה,
‫נראה לי שהיא שוכבת, אדוני.
‫כולם שוכבים.
‫נשמע מבשר רעות.
‫נחמד שהוא חזר בזמן לנשף.
‫ותודה לאל ‫שאנחנו לא צריכים לארגן אותו.
‫יקירי, אתה לא יודע מה עברנו.
‫אני מצטער ‫שלא יכולתי להגיע קודם.
‫עליתי לספינה הראשונה ‫אחרי הפגישה האחרונה, אני מבטיח.
‫לא משנה, אתה כאן עכשיו.
‫ואני לא צריכה ללכת לנשף לבד ‫כמו בחורה עצובה, קטנה ומנודה.
‫אבוא רק אם תבטיחי ‫לרקוד איתי בלי הפסקה.
‫עשינו עסק.
‫אני מניחה שמוד הביאה איתה ‫את התככנית הקטנה.
‫אם תמשיכי ככה, ‫רק תגרמי לעצמך להיראות טיפשה.
‫למה את מתכוונת?
‫למה שאני אומרת.
‫את מסתירה ממני משהו?
‫בואי איתי.
‫מה?
‫למה אתם לא שמחים?
‫חשבתי שתצהלו משמחה.
‫אנחנו שמחים, ‫אם את מתכוונת לזה. מאוד.
‫אבל איך תסתדרי עם הנרי?
‫אשנה את הדרך שבה ‫אנחנו מסתדרים זה עם זה.
‫ואולי זה לא יהיה קל,
‫אבל החלטתי שאני נשארת איתו.
‫אני פשוט לא מבין ‫למה שינית את דעתך.
‫זה נובע ממה שמר ברנסון אמר ‫על להחליט מה חשוב.
‫מבחינתי הכתר חשוב יותר ‫מכל אחד מאיתנו.
‫אני יכולה לתקן את הקשר.
‫ברנסון? הרפובליקני האירי?
‫אתה מיודע.
‫אני מיודע יותר מכפי שאת יודעת.
‫אז הוא שכנע אותך לעשות את זה?
‫דיברנו אחרי התהלוכה.
‫הנה הוא.
‫תגיד משהו נחמד. בבקשה.
‫מר ברנסון.
‫חבל לי שלא דיברו יותר ‫כשהיינו באחוזת דאונטון.
‫באמת, אדוני? ‫-בהחלט.
‫אני מאמין שיש לי יותר מסיבה אחת ‫להיות אסיר תודה כלפיך.
‫יותר מאחת.
‫מה זה היה?
‫אספר לך כשנהיה לבד.
‫אבל למה יותר מאחת?
‫מי היא? ‫-זאת הנסיכה מרי.
‫היא הייתה בדאונטון ‫בתהלוכה אתמול.
‫לא ראית אותה?
‫לא בתהלוכה.
‫אבל ראיתי אותה אחר כך, ‫בשעת התה.
‫היא ממשפחת ברומפטון, ‫אבל במובן בלתי רגיל.
‫למה לא אמרת את זה מזמן?
‫חשבתי שזה יזעזע אותך יותר מדי.
‫מי את חושבת שאני,
‫איזו בתולה זקנה ‫שלא יצאה מהכפר?
‫מובן שלא.
‫אל תחשבי שאני בעד, כי אני לא.
‫אבל לפחות אני מבינה.
‫גברת סמית יודעת את האמת?
‫כן, היא יודעת.
‫כשאגיע הביתה, ‫אעסיק משרתת אחרת
‫ולוסי תוכל להיות בת הלוויה שלי.
‫זה הרבה יותר מתאים.
‫ואני חוששת שלא תאהבי את זה,
‫אבל היא אומרת שהיא וטום ברנסון ‫הסכימו להתכתב.
‫לא אוהב את זה? ‫אלקק את הבולים בעצמי.
‫את מדהימה, ויולט.
‫לא ניצחת.
‫אני לא מאמינה בתבוסה,
‫אבל נוכל להמשיך לדון בזה ‫כשאת ולוסי תבואו להתארח,
‫כשתסיימי את תפקידך.
‫את מתכוונת שחזרתי להיות ‫חלק מהמשפחה הזאת?
‫היא צודקת. ברומפטון אבודה ‫וכולכם חייבים לקבל את זה.
‫נראה לי שאנחנו ‫יכולים להחזיר אותה.
‫בשביל טום, לפחות.
‫לכן אנחנו צריכים את הבחורה כאן.
‫ויולט.
‫אחרי כל כך הרבה שנים ‫את עדיין מדהימה אותי.
‫יופי. אני שמחה שאני בגדר התגלות ‫ולא בגדר אכזבה.
‫זה חשוב מאוד.
‫נכון. ‫-הנה הם. תשאל. -כן.
‫הנה אתה, הקסהם.
‫צר לי שאתה לא יכול ‫להשתתף בסיור של הנסיך,
‫אבל נמצא לך משהו אחר לעשות.
‫מה? ‫-אדוני, אני לא...
‫הבנתי למה לא ‫ברגע שהוד מעלתה הסבירה לי.
‫מזל טוב לשניכם.
‫את נראית שמחה מאוד הערב.
‫אני מאושרת. למה? ‫זה מטריד אותך?
‫לא.
‫אבל תגידי לי, ‫מה יוצא לך מהעניין
‫של טום והמשרתת המפורסמת ‫של הדודנית מוד?
‫מה זאת אומרת?
‫שמעתי אותך בארוחת הערב אמש. ‫מה את זוממת?
‫את יודעת ‫שהיא תירש את אחוזת ברומפטון.
‫זה מה שאימא אמרה לי.
‫את לא רוצה שיהיה לטום בית ראוי?
‫ערמומית שכמותך.
‫הם יהיו מאושרים? נראה לך שכן?
‫אני רק רוצה להחליף מילה ‫עם סבתא.
‫כמה זמן תכננת לחכות
‫עד שתספרי לנו למה באמת ‫נסעת ללונדון ביום רביעי?
‫כיוון ששאלת, לא החלטתי,
‫אז אם אספר לך עכשיו, ‫תבטיחי שתשמרי על זה בסוד?
‫אני מבטיחה.
‫בסדר. אני...
‫עברתי בדיקות רפואיות ‫לפני כמה שבועות
‫ונסעתי ללונדון לשמוע את התוצאות.
‫כן?
‫ואולי לא נשאר לי הרבה זמן לחיות.
‫זה לא יהיה מהיר כל כך.
‫אבל כמובן, אי אפשר להוציא ‫תשובה מדויקת מרופא לונדוני.
‫אוי, סבתא... ‫-לא. לא, לא.
‫יקירתי, תשמרי את הדמעות ‫למשהו עצוב.
‫אין פה שום דבר עצוב.
‫חייתי חיים עתירי זכויות ומעניינים,
‫ועכשיו...
‫הגיע הזמן ללכת.
‫אני משאירה את המשפחה ‫ואת המקום שאני מוקירה
‫בידיים מוכשרות.
‫אני יודעת שאבא... ‫-לא, לא.
‫לא, אני לא מתכוונת לאבא שלך.
‫לא, אני אוהבת אותו מאוד.
‫לא, אני מתכוונת אלייך.
‫את העתיד של דאונטון.
‫אבל יש לי כאלה ספקות, סבתא.
‫יש לנו זכות להמשיך ככה
‫כשהעולם שהיא נבנתה בשבילו ‫דועך בכל יום שעובר?
‫ג'ורג' וקרוליין ‫עדיין יחיו את החיים האלה?
‫אנחנו חיים אותם עכשיו?
‫אבות אבותינו חיו חיים שונים מאיתנו
‫וצאצאינו יחיו שוב אחרת,
‫אבל אחוזת דאונטון ‫תהיה חלק מהם.
‫היא לא תהיה אותו הדבר בלעדייך. ‫-בטח שכן.
‫את תמשיכי מהמקום שבו הפסקתי.
‫את תהיי הקשישה המפחידה ‫שדורשת מכולם לנהוג כראוי.
‫תודה רבה.
‫כזאת תהיי, יקירתי,
‫ותעשי את זה נפלא.
‫את החלק הכי טוב ממני ‫שימשיך לחיות.
‫הידד!
‫סבתא, אני אוהבת אותך כל כך.
‫אבל תהיי פה הערב?
‫לא תהיי מותשת?
‫מרי, אני לא יכולה ‫להעביר את שארית חיי
‫במעטפת של "איך את מרגישה?" ‫ו"הכול בסדר?"
‫לא. העניין הוא שאהיה בסדר ‫עד שלא אהיה.
‫זה כל הסיפור.
‫הנה את.
‫הריקודים מתחילים.
‫אסור לך לפספס אותם. ‫-לא. תודה.
‫תודה.
‫תמיד תהיי איתנו, סבתא,
‫תסתכלי מכל תמונה, ‫תדברי מכל ספר,
‫כל עוד הבית עומד על תלו.
‫נשמע מתיש מאוד.
‫נראה לי שאני מעדיפה ‫לנוח על משכבי בשלום.
‫קדימה.
‫יקירתי?
‫מה את רוצה?
‫יש לנו דברים במשותף. ‫הבנים, סוסים, מרוצים.
‫ובטח נוכל למצוא עוד.
‫אני רוצה שנהיה חברים.
‫ובכן, נצטרך לראות.
‫לא, יקירי.
‫נצטרך להשתנות. שנינו.
‫איך זה קרה?
‫בגללך, אימא? איך עשית את זה?
‫פשוט.
‫ברטי שאל את המלך.
‫אני שאלתי את המלכה.
‫אני אוהבת את ההרפתקאות שלנו.
‫אבל לא כיף כשהן נגמרות?
‫מה את עושה כאן?
‫רציתי לראות את הריקודים,
‫אז חשבתי להעמיד פנים ‫שאני מביאה לליידי באגשו מטפחת.
‫אני יכול לתת לה אותה ‫אם את רוצה.
‫הלוואי שיכולת לרקוד איתי.
‫יש לי שאלה אליך.
‫לא היית רוצה לעזוב את דאונטון ‫ולעבור למקום אחר, נכון?
‫ותגיד לי בכנות. ‫-למה את שואלת?
‫פשוט תגיד לי.
‫לעזוב את דאונטון?
‫נראה לי שאנחנו תקועים איתה, לא?
‫כן.
‫כן, נראה לי שכן.
‫אנחנו לא אמורים לצאת מפה.
‫זה לא יפריע להם, לא הפעם.
‫הם הלכו ‫ודאונטון עדיין עומדת על תלה.
‫אלסי, בעוד מאה שנים ‫דאונטון עדיין תעמוד על תלה
‫ומשפחת קרולי עדיין תהיה פה.
‫וזאת הבטחה.
‫נראה, צ'רלי. נראה.
‫עברית: דניאל שרמן