BALADA O BASTERU SKRAGSU
Preveo i prilagodio : Paja 13 aka CALEXICO
BALADA O BASTERU SKRAGSU I DRUGE PRIČE SA AMERIČKOG ZAPADA
SADRŽAJ
GRAFIKE
"Video si ih, sad ih odigraj," sa podsmehom reče grubijan.
BALADA O BASTERU SKRAGSU
Ceo dan sam u goloj pustinji,
bez kapi vode.
Hladne vode.
Stari Den i ja suvih grla,
a duše nam vape za vodom.
Hladnom, čistom vodom.
Dene, vidiš li ono veliko zeleno drvo
gde voda slobodno teče i čeka tebe i mene?
Noći su sveže a ja sam budala,
svaka zvezda je bazen vode.
Hladne vode.
Ali sa zorom ja se budim i zevam,
i nastavljam dalje ka vodi.
Vodi, vodi, vodi...
Hladnoj, čistoj vodi.
Vodi, vodi, vodi.
Nastavi da hodaš, Dene. Ne slušaj ga, Dene.
On je đavo, a ne čovek, i prska užareni pesak vodom.
Vodom, vodom, vodom...
Dene, vidiš li ono veliko zeleno drvo
gde voda slobodno teče i čeka tebe i mene?
Pesma me uvek umiri ovde na Zapadu,
gde su razdaljine velike a predeo jednoličan.
Takođe, moj prijatni bariton inspiriše starog Dena
i on bude dobre volje dok čitav dan klepeće kopitama.
Je li tako, Dene?
Možda su neki od vas čuli za mene.
Baster Skrags, nekima znan kao Slavuj San Sabe.
Imam i drugih naziva, nadimaka, alijasa i pseudonima,
ali ovaj ovde uopšte ne zaslužujem.
TRAŽI SE BASTER SKRAGS "ČOVEKOMRZAC" ŽIV ILI MRTAV
"Čovekomrzac"? Ja ne mrzim bližnjeg svog,
čak ni kad je dosadan i nabusit i pokušava da vara u pokeru.
Ja smatram da su ljudi takvi, a ko se zbog toga ljuti,
je budala jer očekuje bolje. Je li tako, Dene?
Narode, ako se dobro sećam,
tamo je mala kantina sa druge strane brda.
I ako budem imao sreće, biće tamo i mušterija
željih da se sedne za sto sa špilom karata.
Ja bih hteo kapljicu viskija da sperem prašinu iz guše
i podmažem glasne žice.
Viski je ilegalan.
U ovom okrugu je alokohol zabranjen.
Šta onda oni piju?
Viski.
Oni su razbojnici.
Neka vas ne zavara moja kicoška odeća i prijatna spoljašnjost.
I ja sam poznat po kršenju ljudskih zakona,
kao i više Božjih. Ti nisi razbojnik.
A mi ne pijemo sa razmetljivcima.
Gospon, niste bolji u proceni čoveka od toga kakav ste sam.
Vidi se jasno da bi vam dobro došlo brijanje i veselija narav.
I na kraju, ako dopuštate kritiku vaših prijatelja,
bolje društo za piće.
Pucaš li tom gvožđurijom?
Izgleda da pucam. Da.
Izgleda da su vitalni organi tog srećnog revolveraša netaknuti.
Slabo gađanje s moje strane.
Ja ću da pomognem, partneru.
Završni udarac ostavljam vukovima i otrovnim gušterima.
Adios, amigo!
Frenčmens Galč. Nisam nikad bio ovde.
Čekaj, sinko Kućna pravila.
Evo pištolja sa šest metaka.
Onda predajem i ženske pištolje. Sve. Kućna pravila.
Osećam se malkice golo, ali...
Pošto su svi u istoj poziciji, postoji mala šansa za nevolju.
Ja ispadam. Ovo je baš lepo tempirano.
Gospodo, mogu li da ga zamenim? Ako odigraš njegove karte.
Radije ne bih. Kasno je za to. Pogledao si karte.
Video si ih, sad ih odigraj. Nisam ništa uložio.
Onaj čova jeste.
Video si ih, sad ih odigraj.
A ako ne?
Odigraj te karte, kicošu Dene.
Niko ne može da natera drugog da se upusti u neku aktivnost.
Posebno ne mrzovoljni revolveraš kao ti.
A što se imena tiče, moj konj je Den.
Ja sam Baster. Baster Skrags. Baster Skrags?
Žgoljavac iz Riata Pasa?
I to nenaoružan.
Ja jesam iz Riata Pasa, koji je u okrugu San Saba,
zato mi je Slavuj San Sabe najomiljeniji nadimak.
Ali sada, bio bih zahvalan ako odložiš oružje u
kutiju pored ulaznih vrata, jer je samo skrivanje istog,
prekršaj pravila ove ustanove i kršenje lokalnih zakona.
A šta ako ne?
Ja nisam nepošten po prirodi,
ali kad si nenaouružan, taktika mora da bude arhimedovska.
Nabusiti Džo, kockar, više se neće kockati,
njegovi dani igranja pokera su prošli.
Beše to negde prošlog aprila, kad je on ušao u ovaj bar,
ali se nikome svideo nije.
Nabusiti Džo. Nabusiti Džo.
Gde god da je prokletnik sada, ne znam.
Ne znamo!
Bio je lukav, ja bio lukaviji, bio je brz, ja bio brži,
a sto zaustavi njegovu srčku.
Nabusiti Džo. Nabusiti Džo.
Nikome neće nedostajati. Nabusiti Džo.
Mrzeo je ljudski rod, više ne, lice mu je nestalo,
tvojoj mržnji došao je kraj, Nabusiti Džo.
Nabusiti Džo. Nabusiti Džo.
Tačka na i za Nabusitog Džoa. Džoi!
Nekada je bio zao, sada ga čiste sa poda.
Džo! Nabusiti Džo!
Nabusiti Džo. Nabusiti Džo.
Izgubili smo ga!
Gde je ostatak njegovog lica, ne znamo.
Nikad nije bio zabavan, sad je njegova mrzovolja gotova,
faca raznesena do carstva nebeskog. Nabusiti Džo.
Ubio si mog brata, kukavički kučkin sine!
Upucao si ga kad nije gledao. Opraštam ti ovo, pošto si u žalosti,
ali je činjenica da Baster Skrags nikad nikoga nije upucao s leđa,
a što se tiče te vreće kostiju, to je više bilo samoubistvo.
Ti si Baster Skrags? Zapadnoteksaška Stenica?
Pretpostavljam da misliš Zapadnoteksaška Senica,
pošto ta ptica ima baš milozvučno ćurlikanje.
Zovi se kako god hoćeš. Hoću da te vidim napolju.
Sa gvožđurijom za pasom!
Stvari brzo eskaliraju na Zapadu, jedno prouzrokuje drugo, ali...
ću ja brzo da završim sa ovim krakatim revolverašem.
Skrags! Skrags!
Izazivam te! Čekaj, partneru. Da pritegnem pojas sa alatom.
Jesi li pripravan? Pripravan!
Jesi li spreman? Spreman!
Da li da odbrojavam? Ne, gospon!
Teško je povući oroz drugim prstima, ali...
...nikad ne možeš biti previše oprezan.
Kad su pravili ovog tipa, nisu ubacili odustajanje.
Pet prstiju i po jedan metak za svaki.
Ostao mi je samo jedan metak.
Nadam se da neću da promašim. Da vidimo.
Srce mu je sa leve strane, ali je sa desne u ogledalu.
Obojica smo okrenuti na istu stranu a pištolj je okrenut naopačke, te...
Bolje da se ne izmotavam.
Čovek se zapita. Pa poželi da zapeva.
Baster Skrags.
Glavom i bradom. Lepo ti to sviraš, partneru.
Velika pohvala kad dolazi od strane Slavuja San Sabe.
Glasnika smrti.
Tražio sam te jer sam čuo da si ti taj kojeg treba da pobedim,
kako u pevanju, tako i u baratanju pištoljem.
Još jedan mladić koji hoće da se dokaže.
Trebao bih da postanem pogrebnik.
Da više ja ne radim sve a neko drugi profitira.
Ali sa druge strane, kako bi mi stajalo crno odelo?
Da li da odbrojavam? Ne, gospon!
Ovo ne može da bude dobro.
Trebao sam ovo da očekujem.
Ne možeš zauvek da budeš najbolji.
Da ti kažem, prikane, ima jedan brži revolveraš.
Koji dolazi iz daleka, možda već sutra.
Da ti kažem, prikane, za tili čas
ćeš da pevaš svoju poslednju kaubojsku pesmu.
Jipikajej, kad se krdo dotera.
Jipikajej, i logorska vatra ugasi.
Jipikajej, on će biti spasen.
Kad kauboj trampi mamuze za krila.
Kad mi telo obmotaju tankim čaršafom,
uzmu moj pištolj, skinu moje čizme,
skinu sedlo sa mog konja, on bi da luta i dalje,
ja ću biti na pola puta do neba svojom sopstvenom snagom.
Jipikajej, kad se krdo dotera.
Jipikajej, i logorska vatra ugasi.
Jipikajej, on će biti spasen.
Kad kauboj trampi mamuze za krila.
Jipikajej, idem ka slavi.
Nema više zveckanja. Položio sam oružje.
Mora da postoji mesto gde ljudi nisu prostaci i gde se pošteno igra poker.
A ako ne postoji, o čemu su onda sve te pesme?
Vidimo se tamo svi. I pevaćemo zajedno
i odmahivati glavom na zlo u prošlosti. Kad kauboj trampi mamuze za krila.
"Pravo u tiganj!" prodera se starac.
BLIZU ALGODONESA
BANKA
PRVI SAVEZNI FOND U TUKUMKARIJU I NOTAR
Otmeno mesto. Da štedišama bude prijatno.
A oni su? Ljudi iz Val Verdea, Klorajda, samog Tukumkarija.
Sva ova tri okruga.
Jednom smo imali veliku navalu, nije bilo prijatno.
Morao sam da se popnem na pult sa sačmaricom, da bih smirio narod.
To vam je bankarstvo.
Lud posao. Lud posao.
Jesu li vas nekad opljačkali?
Naravno da jesu. Dvaput, doduše samo pokušaji.
Jednog sam ubio na mestu. Bingo!
Drugog sam zadržao za šerifa. Obe noge su mu bile raznete.
Zaključao sam ga u trezor. Šerif dolazi jednom mesečno,
a bio je nedelju dana pre toga. Držao sam ga takvog tamo
tri nedelje, uz obloge od mokrog lišća i urina.
Sad je u Jumi, tuca kamen. Čujem da i dalje hramlje.
Momak se zove Sivili, Ševili, reče da mu je tata...
...iz Francuske.
Svu gotovinu.
Dobro, tvoj sam, mladiću. Tvoj sam skroz.
Za veće novčanice moram...
...da se sagnem.
Hej! Dođi.
Timi, dođi ovamo.
Pravo u tiganj!
Imaš li nešto da kažeš?
Imaš li nešto da kažeš pre izvršenja presude?
Presude?
Kakva je presuda?
Sinko, upravo je okončan proces zbog pokušaja pljačke banke.
Nisi bio pri sebi većim delom procesa, ali je suđenje bilo fer kao i sva u N. Meksiku.
Ova porota te proglasila krivim.
Ja sam izrekao smrtnu presudu i našli smo ovo drvo ovde.
Sad imaš priliku da izneseš svoje mišljenje pre izvršenja presude.
Po mom mišljenju onaj kučkin sin sa tiganjima iz banke ne bori se pošteno.
Dobro.
To je sve? Mislim da jeste.
Mogu li da dobijem tvog konja? Ne, ja ga hoću.
Da li bi dao konja jednom od njih,
da se ne svađaju oko njega kad umreš?
Ne želim da ga dam nijednom. Sebično kopile.
Polako.
Sranje. Polako.
Ovamo!
Komanči? Da.
Budi miran!
Hvala ti što mi pomažeš oko ove stoke.
Dva druga koje sam unajmio da mi pomognu na putu u Abilen,
počeli su da se žale na platu čim je vreme postalo pretoplo,
a onda su i otišli. Od tada sam bio sam sa sobom.
To su prijatelji samo kad je sve potaman, kažem ti.
Da, oni nisu znali baš ništa o pomaganju.
Možda bi ti bio dobar pomoćnik za stalno, ako se ova tura isplati.
Izgledaš kao osoba od poverenja. Zato ti i predlažem ovo.
Pomoćnik mora da je osoba od poverenja To je sama suština pomoćnika.
Znao sam jednog kauboja, mislio sam da ga znam.
Prokletstvo!
Bez šešira pred sudijom Hobijem.
Šta je ovaj skot uradio? Gospon, ja...
Zaveži! Skot je kradljivac stoke.
Navodno. Da, vaša časti.
Gospon, ja nikad... Zaveži!
Uhvaćen je kako tera ukradenu stoku. To je dovoljno. Obesite ga.
Prvi put?
Baš lepa devojka.
"Milost nije usiljena, ona pada kao laka kiša s neba."
IZDRŽAVALAC
PROF. HARISON PTICA BEZ KRILA PROSLAVLJENI GOVORNIK I ZABAVLJAČ
DRAMATIČNE RECITACIJE! SAMO VEČERAS!
Sretoh putnika...
iz zemlje drevne... On mi reče:
"Dve široke noge bez trupa u pustinji stoje.
Pored njih u pesku, dopola ukopano, razbijeno lice leži,
čije čelo i usne izborane
hladan i podrugljiv osmeh kriju.
Govore o vajaru koji dobro uoči strasti,
koje ostaše sve do danas uklesane u neživi kamen,
ruku koja ih ismevaše, srce koje ih nahrani.
Na na pijedestalu ukazaše se ove reči:
'Ja sam Ozimandijas, kralj nad kraljevima!
Pogledajte moje delo, moćnici, i očajavajte!'
Ništa sem toga ostalo nije. Oko ruševnih razvalina
prazno i golo... Sam i ravan pesak unedogled."
I Gospod upita Kaina: "Gdje je Avelj, brat tvoj?"
Kad na sesiju slatkih, tihih misli
prizovem sećanje na prošle dane...
Sam samcat jecam o mome izgnanstvu
i nebo koje ne čuje me, zaludnim plačem uznemiravam...
Osamdeset i sedam još godina ranije...
...i ta vlada narodna, od naroda,
za narod,
neće nestati sa lica zemlje.
Našem piru je kraj.
Ove uloge, koje sam govorio, su duhovi izčezli u vazduh,
rasplinuli se u vazduh. Bog vas blagoslovio.
I kao tkanina bestemeljna ove vizije...
Našao sam ga na ulici u Londonu.
Bez ruku i nogu.
Bez ikoga i bez ičega.
...sve to što nasledi, biće razrešeno.
Hvala. Novčić za mladog umetnika.
...ne ostavi ništa za sobom.
Idemo. Hajde.
Tako.
I dođe kad su bili na polju, gdje se Kain pobuni
protivu brata svojega Avelja i ubi ga!
I Gospod upita Kaina: "Gdje je Avelj, brat tvoj?"
Ovaj odgovori: "Ne znam. Jesam li ja čuvar brata mojega?"
Kad na sesiju slatkih, tihih misli
prizovem sećanje na prošle dane.
Uzdišem jer nema mnogo toga što tražih,
i sa starim jadom, novim naricajem, moje dragoceno vreme traćim.
Mogu tada kvasiti oko nenaviklo
za dragim prijateljima skrivenim, u smrtnoj apatridskoj noći,
i nanovo plakati zbog davnih ljubavnih jada,
i kukati zbog drugih nestalog pogleda.
Da će ova nacija Božjom pomoći imati ponovno rođenje slobode,
i da vlada narodna, od naroda,
za narod, neće nestati sa lica zemlje.
Našem piru je sada kraj. Ove uloge...
Sretoh putnika, iz zemlje drevne...
Blagoslovi onoga koji daje i onoga koji uzima...
Uzdišem jer nema mnogo toga što tražih...
Sretoh putnika, iz zemlje drevne...
Moja kazna je prevelika, da bih je mogao podneti.
Žigosan na ovim beživotnim stvarima.
80 i još 7 godina ranije, naši očevi ...
Sretoh putnika, iz zemlje drevne...
...i kukati zbog...
Begunac! Razbijeno leži lice...
I bićeš lutalicom!
Jer tvoja slatka ljubav upamćena takvo bogastvo donosi.
Ja sa prezirom se ne bih menjao... sa kraljevima.
Staviše joj konopac oko vrata,
staviše joj konopac oko vrata,
pored reke Sejl.
Zategoše konopac i ona je umrla,
zategoše konopac i ona je umrla,
pored reke Sejl.
Bio je star i bio je lep, a boje su bile divne,
prošao je Deri, Ogrim, Eniskilen i Bojn.
Moj otac ga je nosio kao mlad u velikim starim danima prošlim.
I na dvanaesti volim da nosim pojas koji je moj otac nosio.
Da, pojas koji je moj otac nosio.
Idemo u grad!
Da kupiš malo ljubavi svom prijatelju?
Neću.
Je li on nekad?
Jednom.
Kad u nemilosti sreće i pogleda drugih,
sam samcat jecam o mome izgnanstvu
i nebo koje ne čuje me, zaludnim plačem uznemiravam
u sebe se zagledam i svoju proklinjem sudbu.
Poželim nadom bogatiji biti,
istaknut kao on, kao on, prijateljima obuzet,
žudeći za umetnošću ovoga i za područjem onoga
i ono u čemu najviše uživah me sad zadovoljava ponajmanje.
Ipak, u ove misli moje skoro prezrene,
srećom mislim na te, pa na svoje stanje, kao ševa u zoru što se diže
sa sumorne zemlje, pevajući pesmu pred vratima nebeskim ...
I ta vlada narodna, od naroda, za narod
neće nestati sa lica zemlje.
Našem piru je kraj.
Ove uloge, koje sam govorio, su duhovi izčezli u vazduh,
rasplinuli se u vazduh. I kao tkanina bestemeljna ove vizije,
kule u oblacima, velelepni dvorci...
Jedno po jedno, dame i gospodo!
21 podeljeno sa 3.
Tako je! To je odgovor. To je rešenje.
Je li tačna? Je li pametna?
Samouka je, dame i gospodo. Nije nikad išla u školu.
Jedno po jedno, dame i gospodo. Testirajte kokošji mozak!
Kokus Matematikus, glavom i perjem.
Sedam plus tri! Dvaput jedanaest!
Ovde. Imamo dvaput jedanaest.
Kokoška računa, dame i gospodo.
Pogledajte živinče.
To je 22!
Genijalna kokoška! 18 manje 7.
11! 11, dame i gospodo!
Kalkulišući kapun! Kljucajući Pitagora!
I dokle god mu je dopirao pogled ne bi ni traga, ni uticaja čoveka.
KANJON SAV OD ZLATA
Srebro što ti u kosi sija
i čelo izbrazdano borama.
Ljubim drage prste, ogrubele i stare,
Bog te blagoslovio i čuvao, majko Makri.
Hajde, Laki.
Čelo izbrazdano borama.
Ljubim drage prste, ogrubele i stare,
Bog te blagoslovio i čuvao...
Možda...
Dva.
Ni zrnca.
Idemo na drugu stranu.
Četiri.
Sedam.
Dvanaest.
Pet. Sve manje.
Tri.
Dva.
Opet ništa.
Dobro.
Tamo gore je žila. Koliko daleko, ne znamo.
Tamo gore si.
Dobro, g. Žila.
Dolazim!
Dolazim. Ti samo sačekaj, jer ja dolazim.
Gde si, g. Žila?
Levo, desno ili pravo po sredini?
Videćemo, zar ne?
Videćemo.
Laku noć, g. Žila.
Čekaj me, g. Žila!
Prokletstvo.
Možda samo jedno.
Do koliko ptica zna da broji?
Skoro pa dovoljo da ih zadržim.
Tu si.
Koliko duboko?
Ovo je kraj, imaću te.
Imaću te. Možda ne danes, ali ću te imati.
Ne možeš mi pobeći, g. Žila.
Sutra ću te naći.
Star sam, ali si ti stariji.
Star sam, ali ti si stariji.
Tako je.
Ove ću da zadržim.
Bližim se ovima koje ću da zadržim.
Gde je tvoj tatica?
Grumenje i komadi.
Majko Makri.
Zdravo, g. Žila.
Ti bedni smradu!
Pratiš me! Čekaš da ja odradim sve!
I upucaš me s leđa!
Ti bedni smradu!
I upucaš me s leđa!
Samo je prošao. Nije pogodio ništa bitno.
Ništa bitno. Samo utrobu si pogodio!
Ne brini, g. Žila. Vratiću se.
Neću te napustiti.
Ovo je tvoj deo, ti bedni smradu.
Hajde, Laki.
Volim srebro što ti u kosi sija
i čelo izbrazdano borama.
Ljubim drage prste, ogrubele i stare,
Bog te blagoslovio i čuvao, majko Makri ...
G. Artur nije znao šta bi rekao Biliju Nepu.
DEVOJKA KOJA SE ZBUNILA
Čulo se kroz zid. Proizvodio je buku, čudnu buku
za koju je tvrdio da je kašalj.
Strašno. Nikad nisam čuo takav kašalj.
I nije mu pomogao nijedan sirup ili eliksir,
i bio je to jako hrapav kašalj. Bi mi drago kad je g. Kinkejd otišao.
Nije bio zarazan kašalj, niko drugi nije oboleo, više kašalj od nervoze.
Ne bih mu izdala sobu da je kašalj bio zarazan.
Nisam čuo za kašalj od nervoze. Čujem da nas napuštate?
Nervni sistem pušta pipke kroz čitavo telo.
Videla sam sliku u knjizi. Nervni sistem nema pipke.
Ne kažem da sam ja doktor ili botaničar,
ali znam da se nervni sistem širi po celom telu
i pretpostavljam da tako uči o raznim fizičkim stanjima koje podražava.
Gđa. Fleneri je u pravu. Video sam tu sliku.
Poenta je da g. Kinkejd nije imao zarazan kašalj, takvima ne izdajem.
Ima li još piletine i knedli? Ja sam dobila na kraju.
Ima još! Ovde ne škrtarimo. Baka Tarner je izgleda završila.
Jesi li završila, bako Tarner?
Završila je. Odlazite sutra, krećete na put?
Da. Brat i ja ujutru krećemo za Oregon.
Oregon? Imate li tamo nekoga ili...?
Uzmite sa njenog tanjira, gđo. Helidej. Baka Tarner je završila.
Ne, nemamo baš.
Moj brat ima.
Slobodno reci, Alis, nemoj da ćutiš. Ima lepe vesti.
Udaću se, u stvari možda se udam za Gilbertovog saradnika.
On se tamo dobro snašao. Vi niste sigurni da li se udajete?
Da li vas je gospodin zaprosio?
On...
Zaprosiće je kad se upoznaju. Siguran sam da Alis prolazi.
Odgovaraju jedno drugom. Zajedno sa njim ću da radim,
a rekao je da hoće da se ženi, čim nađe odgovarajuću priliku.
Alis je druželjubiva i privlačna kada to hoće.
Ali neće uvek. Mislim da je lepa ko slika.
Nedostajaćete nam puno, gđice. Longabo.
Vi i G. Longabo, kao i njegov pas,
mali Predsednik Pirs, blažen bio.
Gde je on?
Gilbert?
Da, sestro?
Dva čovek su me pitala za Predsednika Pirsa.
Pitala? Žalila se.
Na šta?
Na lajanje.
A tako. Zašto tebi?
Mislili su da je moj pas.
Ne znam šta da kažem. Predsednik Pirs je nervozan
i uzbuđen zbog životinja većih od njega.
Skoro sve životinje su veće od njega. I šta sa tim?
Ljude zanima hoće li da laje sve do Vilamet Velija.
I šta ako hoće?
Postoje pravila o vlasništvu. Pas je moje vlasništvo. Moje vlasništo laje.
Šta si im rekla?
To nisam. Mogu da pretpostavim šta si rekla.
Alis, ponekad moraš ljudima da kažeš šta je šta.
Gospođice.
Moje saučešće.
Da li se vraćate nazad?
Da li se vraćata nazad ili ...
Izgubili smo ga. Žao mi je.
Idem po lopatu. Juče ujutro
je bio zdrav.
Kolera je brza bolest. Vraćate li se nazad?
Vraćate li se nazad ili nastavljate dalje?
Vraćate li se ili ostajete u karavanu?
Vraćam ... gde?
Nemam više bližnjih.
Idem po lopatu.
Hoćete li neku oznaku ili...?
Onda idemo.
Bolje da se ne vidi ništa zbog Indijanaca.
Nas neće da napadnu. Preteško im je da napadnu karavan.
Ali hoće da opljačkaju grob.
Imate najamnika, gđice. Longabo?
Da. Meta.
On će se starati za vaše.
Već jeste.
Gilbert nije mnogo radio.
Pozovite mene ili g. Artura ako...
Gospođice? Moilm vas, ne ustajte.
Mogu li da vas pitam za savet, g. Nep?
Svakako. Da li želite večeru ili kafu s nama?
Ne, hvala.
Moj najamnik Met
mi je rekao da mu je moj brat obećao pola naknade
kad dođemo u Fort Larami. I koliko bi to bilo?
Dvesto dolara. To je polovina?
Da.
A drugu polovinu kad stignemo u Vilamet Veli.
Visoka cena. Prevelika plata.
Je li? Visoka cena. Mislite li da najamnik laže?
Sada kad vašega brata nema više...
Ne znam.
Gilbert nije bio dobar u poslu.
Imao je propao poslovni poduhvat u Ajova Sitiju,
i pre toga još jedan koji...
Bio je neuspešan.
To je visoka cena.
Ima još jedan problem. Ne mogu da nađem novac u zapregi.
Mislim da ga je Gilbert čuvao u svom pojasu.
Onda ga i dalje ima.
Pola dana jahanja. Gde?
Kako bismo ga našli? Ne može.
Sa najamnikom se ne prepirite, dok ne stignemo u Fort Larami.
A onda?
Popričaću ja sa njim. Možda odustane od te priče.
Četristo dolara. Ne znam...
Dobro ću morati da razmislim.
Gđice, možemo li popričati? Naravno, g. Nep.
Mogu li vam ponuditi večeru? Hvala, već sam jeo.
Nezgodno mi je, ali ljudi se žale g. Arturu i meni na vašeg...
Predsednika Pirsa? On je zasigurno vaš pas.
Nije moj pas. Bio je...
... pas mog brata. Znam da je buka nesnosna. Ne znam šta da radim.
Mislio sam da je vaš.
Onda je možda jednostavnije da... ga ubijem za vas, gospođice?
Dobro. A da ga uplašimo i oteramo? Ne.
Za njega smo izvor hrane, pa bi nas zato pratio.
A vuk bi se mogao igrati sa njim, pre nego što bi ga pojeo.
Brže je bolje. Razumem.
Odmah ću se postarati.
Žao mi je što ću da vam kažem... Govorio sam sa Metom.
Nije odustao od svoje verzije.
Hvala, g. Nep. Lepo od vas što ste se potrudili.
Idemo, kuče.
Predsednika Pirs sam spustio i...
pomerio se kad sam pucao.
Pobegao je.
Mislim da ga nisam pogodio. To sam trebao naložiti g. Arturu.
On je sjajan strelac. Nisam očekivao... Ljubazno od vas.
Mislim da P. Pirsa više nećete videti.
Oprostite što vas opet mučim.
Ne mučite me, gđice Longabo.
Oprostite, g. Nep. Prekidam vašu večeru.
Smirite se, gospođice. Moja je dužnost da vodim karavan
i prebrodim neočekivane probleme. Stvari se pogoršavaju.
Moj najamnik Met traži da potvrdim njegov dogovor sa mojim bratom.
Traži da se obavežem da će da dobije obe isplate u Fort Laramiju i Oregonu.
Ako ne potvrdim, on će da ode nazad sa prvom grupom koju sretnemo.
I da vas napusti. I ostavi samu sa zapregom. Da.
Vidi, vidi... Da, ali... Sedite, gospođice.
Da popričamo. Ovo mi se ne sviđa.
Ne znam da li je pogrešno da on to zahteva od mene.
On radi za platu.
Vi ste objektivni jer stvari gledate i iz njegove pozicije.
Šta onda da radim, g. Nep?
Da priznam da nemam novca? Šta je pošteno?
Gđice. Longabo...
Ja ne mogu da ponudim da ja zamenim vašeg najamnika.
G. Artur... To ja od vas ne bih ni tražila.
Zaista. To su moje misli, ne vaše.
G. Artur i ja jašemo jedan na čelu, a drugi na kraju kolone.
Menjamo se, čelo i začelje, ali...
Da li biste mi verovali za jedan dan? Svakako. Šta imate na umu?
Najamniku recite da potvrđujete dogovor.
Treba mi jedan dan da razmislim. Imam ideju koja vam možda bude luda...
Ne verujem. Sigurna sam da nije luda.
Videćemo.
Dajte mi jedan dan. Moram da popričam sa g. Arturom.
Onda ćemo sutra da razgovaramo.
Ako se vama ideja bude činila kao loša, onda smo dodali još samo
jedan dan najamnikovog rada više.
Dobar dan, partneru.
Šta je gore, partneru, prašina ili blato?
Oboje.
Nameravam da zaprosim gđicu. Longabo.
Je li tako? Da, i...
ako pristane, ja ću da se nastanim u Oregonu.
Ovo bi bio moj poslednji karavan.
Obrađivaću zemlju.
Da vidimo šta će da kaže.
Vraćam se napred, sem ako ne želite da se menjamo.
Ne.
Dobar dan.
Gospođice. Dobro veče, g. Nep.
Možemo li da popričamo?
O vašoj ludoj ideji? Da.
Pre nego vam je iznesem, mogu li da vas nešto pitam? Naravno.
Čemu se nadate u Oregonu?
Ne znam baš.
Gilbert je tamo nekoga poznavao.
G. Verina, vlasnika voćnjaka i kompanije za transport.
Nije bio jasan u kakvom je odnosu sa g. Verinom,
kao ni o svom budućem položaju.
Ne bih da blatim uspomenu na moga brata,
ali je znao da preteruje o prirodi neke prilike.
A zanimanje g. Verina za mene...
je možda samo špekulacija.
Razumem.
Znači da brak nije siguran?
Ne postoji dogovor.
Moja ideja je sledeća...
I iznosim je s poštovanjem, gđice. Longabo.
Predlažem da preuzmem dug vašeg brata prema najamniku i...
... da vas zaprosim.
Iznosim ovo s poštovanjem.
Iznenadio sam vas.
Žao mi je. Ne, ne, ne.
Moram da obrazložim šta me je navelo na ovo,
da ne bi bih ispao najgori prostak.
Razmišljao sam o nekim stvarima.
Ja sa na putu već 15 godina.
Poslednjih 12 sa g. Arturom. On je sjajan čovek.
Sjajan čovek, ali je sve stariji.
Teže ustaje ujutru.
Spavanje na zemlji, gospođice... Da.
Bez porodice, spavati na zemlji... Ne može biti lako.
Kad ga tako gledam...
Sam sam u godinama kada ću se ili skrasiti i
imati decu koja bi se brinula za mene kad ostarim,
ili ne.
Vreme će brzo da prođe. Da.
Pomislio sam da
ako bih sreo devojku ili časnu udovicu,
možda bih...
Da. ...se odlučio za brak.
Razumem.
Da.
Čuli ste za odobrenja iz 1872.?
Ne. Naseljenik u Oregonu dobija 320 hektara zemlje.
Bračni par dobija 640 hektara.
U Fort Laramiju živi g. Burdžoa, on obavlja venčanja.
Jeste li vernik?
Da. Metodist.
A vi? Episkopalka.
Kako je vaše kršteno ime, g. Nep?
Vilijam.
Ja sam Bili Nep.
Ja sam Alis Longabo.
Sada ja moram da razmislim. Svakako.
Onda neka najamnik i dalje radi.
U nadi da će da bude isplaćen.
Šta radiš, Izraele? Hodam unazad.
Tako ću da hodam do Oregona.
Ne radi to. Zašto da ne? Rekla sam da ne radiš to.
Ne radi to!
Hvala.
Ne udaljavajte se od karavana, gospođice.
Tamo je kao na okeanu.
Lako se izgubiti.
Samo da dodam, Alis, da ne bude da sam nametljiv...
Ako želite da odbijete moj predlog,
ima drugih načina da se problem reši. Možemo da vam nađemo drugog najamnika
i da ga isplatite u volovima.
Stićićete u Oregon, živi i zdravi.
Ne želim da vam moj predlog bude jedini izlaz iz problema.
Ali ja sam spremna da prihvatim vaš predlog.
Dobro. I ne mislim da ste nametljivi.
Dobro. Moj brat je bio veoma nametljiv.
Ali nikad nije bio uspešan. To ga je frustriralo.
Žao mi je što ste ga izgubili.
Ali sad je sa stvoriteljem. Sad mu je lako.
Da, njemu je bilo teško.
A bilo je teško i biti sa njim.
Bila sam jako nervozna zbog njega.
Nisam ga se bojala. On ne bi ni mrava zgazio. Samo...
nisam bila spokojna.
Sama pomisao na razgovor sa g. Verinom me je uznemiravala.
A sa vama...
tako je lako razgovarati.
Možda nađemo utehu jedno u drugom.
I ja se tome nadam.
Da, Vilijame.
Izgleda...
da je gđica. Longabo spremna da prihvati moju ponudu.
Vi ćete se snaći i bez mene.
Bez sumnje. Ljudi vaših sposobnosti su veoma traženi.
Gde je prokleta veza?
Tu je.
Taj čovek je čudo.
Čita preriju kao knjigu.
Dobri Bog je svima dao pet čula a g. Arturu još jedno dodatno.
Pa ipak... on je star.
Ne znam kako će mu dalje biti. Osećam se loše zbog toga.
Tvoja obaveza je tvoja porodica. Da, ali ... Oprosti.
Ne bih to trebala da se namećem nekom frazom.
Da. Gilbert je imao poslovicu za svaku situaciju.
Riznica mudrosti.
Bilo je prilično siguran. Podržavao je na južnjačku stranu?
Kako ste...?
Da, cenio je predsednika Pirsa.
Imao je čvrsta politička uverenje. Sva njegova uverenja su bila čvrsta.
Prekorevao me je jer sam neodlučna.
Nikad nisam bila uverena kao on. Verovatno je to mana.
Mislim da nije uopšte.
Ne.
Neodlučnost... To je prava pozicija za sve teme na svetu.
Samo bavljenjem sadašnjim nas čini dostojnim sigurnosti.
Verujem da je sigurnost u vezi sa onim što vidimo i opipamo,
jako retko opravdana, ako ikad.
Od davnina i prošlih vremena koje sigurnosti su opstale?
A mi žurimo da pravimo nove.
Da bi imali utehu.
Sigurnost...
... je lak put.
Kako si rekla.
"Uska su vrata..."
"Tesan je put."
Zaista.
Znamenje, g. Artur?
Konji. Nastavite dalje.
Razgovaraću sa g. Nepom.
Gde je žena?
Gđica. Longabo. Gde je?
Otišla je tamo. Tamo? Zašto?
Ne znam. Čula je lavež kučeta, Predsednika Pirsa.
Ko su oni, g. Artur? Prerijski psi.
Zar nisu ljupki? Mislim ... Madam, bolje da...
Predsednik Pirs pokušava da shvati šta su oni,
da li su veverice ili drugi psi. Siđite s konja.
G. Artur? Siđite s konja!
Sedite ispod tog uzvišenja. Ali zar nisu...
Poslušajte me.
Ne vraćamo se nazad? Ne odmah.
Čeka nas borba. Neće da uzvrati na moj znak mira.
Ne možemo da pobegnemo zbog rupa od ovih pasa.
Divljak je sam.
Bolje pogledajte.
Oni su na ratnoj nozi, a mi izgledamo kao lak plen.
Oni će da jurišaju na nas.
Rupe prerijskih pasa su loše po njih kao i po nas
a i ne znaju da se bore.
Ako bi napali spreda i otpozadi, ne bih mogao da se odbranim,
ali oni napadaju u grupi kao proklete budale.
Ostanite nisko.
Uzmite ovo. Uzmite sad.
U njemu su dva metka, nisu za Indijance.
Ako vidim da smo gotovi, upucaću vas pa onda sebe.
Ako vidite da sam ja gotov, onda morate to sami.
Stavite ga tu, da ne možete da promašite.
Ne, ne, ne! To je posao, gđice. Longabo.
Ako vas uhvate, neće biti dobro.
Pošto skinu sve sa vas urade šta god hoće,
razapeće vas sa sirovom kožom,
i probošće vas kolcem i još svašta, a to mi nećemo da dozvolimo.
Još nismo gotovi.
Ali ako budemo,
znate šta da radite.
Ovo treba da nas uplaši. Ne marimo za to. Ne, g. Artur.
Onaj Indijanac u sredini... on je bitan.
Ako njega upucam, ostali će izgubiti volju i povući se.
Kako god, imaćemo dobru borbu.
Pasja rupa!
Sad znaju kakav je teren.
Ovaj put dolaze odlučniji. Jeste li dobro, gospođice?
Da, g. Artur.
Neće ovako ceo dan.
Ovo će da bude odlučujuće.
Hajde.
G. Artur? Čekajte, gospođice.
Bože.
Jadna devojka.
Nije to trebala da uradi.
G. Artur nije znao šta bi rekao Biliju Nepu.
Da li je čuo ili ne, kočijaš nije usporio.
POSMRTNI OSTACI
Moli zatraži od dragog, svojim seoskim osmehom,
da otputuju negde. Odoše sa Molinog ostrva.
I oni stigoše u London. Moli se pokvari za čas,
zbog muškaraca koji je sletaše, i od tada je nema više.
Je li neko video Moli? M, O, L, I.
Je li neko video Moli? Nađite je, ako možete.
Ona nije kost i koža. Njene obline su čuvene.
Je li neko video Moli? Moli sa ostrva Men!
Oprostite. Nisam hteo da vas probudim, gospon.
Niste me probudili.
Jer nisam ni spavao. A tako. Razumem.
Izvinjavam se ako sam smetao nekom drugom.
Koliko još imamo do tamo? Ne mnogo. Dobro napredujemo.
Pretpostavljam da ranije niste bili u Fort Morganu.
Ja? Ne.
A vi? Da, mnogo puta.
Dostavljajući tovar.
Je li on vaš? Toliko koliko je bilo čiji. Zar ne, Klarense?
Toliko koliko je bilo čiji.
Vaš voljeni? Možda je nekome bio.
Niste ga znali? Samo na kraju.
Ne, nisam nikad bio u Fort Morganu.
Slabo poznajem gradove. Ja sam traper, živim sam poslednjih godina,
ali s vremena na vreme siđem u grad sa mojim kožama.
Prodam ih i popričam. Čak i kad si u divljini, moraš da pričaš.
Mora da se vežba. U gradu pričam s bilo kim.
Uglavnom u baru, dok mi ne kaže da idem drugde.
To nema smisla. Taj bar je jedini.
Vlasnik je rekao da sam dosadan. Ja dosadan!
Ako su vesti iz celog sveta dosadne.
Ja bih se spustio sa planine, gde nisam pričao mesecima.
Pa bih imao puno toga da kažem jer sam sve to skladištio.
Ipak, mnogo godina u divjini nisam bio sam.
Imao sam družbenicu. Jaku ženu iz plemena Hunkpapa Sijuksa.
Imali smo neku vrstu prijateljstva. Ali pošto je dama sad prisutna.
Zajednički život u skladu sa prirodom i migracijama divljači.
Pri kraju, nisam je zanimao. Ne, bavila kućnim poslovima.
Ja sam lovio, ona je pazila ognjište.
Nismo pričali. Nije znala engleski a ja nisam učio njihov čudni jezik.
Kažem da nismo pričali, ali bismo ponekad nadugo,
svako na svom jeziku, bez da se razumemo.
Ljudski glas daje utehu kad si u kolibi u šumi,
jer se inače čuje samo huk vetra
i zvuk spadanja snega sa grane drveta.
Rekao sam da se nismo razumeli, ali nije bilo baš tako.
Mogao sam da shvatim po dužini njenog govora i izrazu lica
značaj onoga što je govorila. I često je bila ljuta na mene.
Retko kad bih znao zašto. Onda je otišla.
Jeste li je voleli? Ne znam.
Nikad nisam saznao njeno ime, ali sam siguran u ovo.
Priroda njenih glasovnih intonacija i igra osećanja na njenom licu
pomogla mi je da shvatim da su ljudi isti kao kune ili dabrovi.
Svi su isti. Jedan kao drugi.
Ne sumnjam da su svi isti, čak i na Sijamu.
Ljudi nisu isti. Postoje dve vrste, bitno različite.
Koje, gospođo? Srećni i nesrećni?
Ne, zdravi i bolesni. Jaki ili slabi.
Ne te vrste. Znate koje.
Jedna vrsta, ne postoje dve vrste. Sem ako ne mislite traper i građanin.
Pravedni i grešni. Ne budite budala.
Budala? To mi je poznato. "Dosadna budala."
Niste prva koja se na to žali. Osporavam vaše stavove o ljudima.
Ljudi su kao kune. Ne, ljudi nisu kao kune.
I to nije moje mišljenje, nego ono što piše u Bibliji.
I ja ovo govorim sa autoritetom. Moj muž, dr. Bedžemen,
je bio stručnjak i predavač za moralnu i duševnu čistoću,
sad je u penziji. Moralnu čistoću?
Znam njegovo učenje. Njegova predavanja su bila jako posećena.
Bio je ... on jeste stručnjak za duševno poboljšanje.
Jakovljeve merdevine?
Poboljšanje?
Sumnjam da ste se ikad bili posvećeni poboljšanju vlastite duše.
Nemam ništa protiv poboljšanja,
ali sam preokupiran postavljnjem zamki.
Vaš muž nije s vama. Razdvojeni smo već neko vreme.
Bio je na Istoku. Bolest ga je sprečila, ali sad ćemo biti zajedno.
Biće to velika radost. On vas čeka u Fort Morganu?
Da. Poslednje tri godine sam živela sa mojom ćerkom i zetom.
Roditelji ne treba da smetaju deci.
Nisam im smetala. Bila sam dobrodošla tamo.
Vaša ćerka je možda to rekla, ali ste na njenom licu videli,
kako to dosadni čovek pomenu, da vaše prisustvo nije bilo poželjno.
Svi imamo svoj život, život koji pripada nama samima.
Vi ne znate ništa o meni i mojim porodičnim odnosima.
Znam da svi moramo da zavrtimo svoje kolo i igramo svoje karte.
Jednom sam igrao karte sa nekim Čipolskim.
To je bilo davno... Je li bio Poljak?
Bio je Poljak, da... Poznavao sam Poljaka.
Igrali smo. Imao sam slabe karte i odustao sam,
ali Čipolski i četiri druga su ostali.
Čipolski mi je rekao: "Rene, imam problem.
Igraj za mene dok ja obavim šta moram."
Rekao sam mu: "Prijatelju, ne mogu da igram za tebe."
On reče: "Naravno da možeš.Dobro se znamo. Igraj kao što bih ja."
Rekoh da je to nemoguće.
Kako čovek igra, to zavisi od njega,
njegovog odnosa prema pokeru sve do trenutka kad odigra.
Ne mogu da igram za tebe. Zašto ne?
Ne poznajem te, ne do te mere.
Svi moramo da igramo spostvene karte. "Ne, Čipolski, odbijam."
"Možda smo prijatelji, ali tako dobro se ne poznajemo."
Dobro ga poznajete. Ljudi su kao kune.
Ne, nisu! Ne razumete, starče.
Možemo da se poznajemo do nekog nivoa,
ali znati nekoga u potpunosti je nemoguće.
Poker je igra na sreću.
Odlučili ste se za život poroka i rasipništva
i za te stvari ste stručnjak,
ali ništa iz takvog života ne bi se primenilo na život pravednika.
Život je život. Karte te nauče svemu što trebaš da znaš.
Vi, madam, govorite o životu sa mužem, koji vas čeka,
i očekujete da vas on voli isto kao i pre tri godine.
Dobro, tri godine.
Nekad je bio plamen ljubavi. Ne znate da i dalje postoji.
Među pristojnim ljudima, veze su večne.
Pristojni ljudi ostaju verni drugim i sebi.
Život je promenljiv. Drski čoveče.
Kažete da me ćerka ne voli, da me muž više ne voli...
Ako ikada i jeste. Bez uvrede, madam.
Moja poenta je da nikad ne možemo da znamo baš sve.
I sama reč "ljubav" ima različita značenja, zar ne?
Čakajte malo, gospodine. Znam šta znači ljubav!
Vaš muž je bio predavač, da, učitelj.
Da li biste rekli da je harizmatičan? Bio je. I jeste!
Ljubav ima drugačije značenje osobi koja upravlja ljubavlju mase,
od one osobe koja ljubav priziva kroz podređenost.
Od dr. Bedžemena nisam prizivala ljubav!
Nisam ga namamila!
Moj muž me voli slobodnom voljom.
Samo kažem da je njegova ljubav drugačija od vaše.
Osoba koja je obožavana ljubav prima kao poklon
a on svoju dariva kao čast,
jer njegova ljubav mora imati veliku vrednost.
Ali vi, madam, vi ne uzimate taj dar nehajno,
nego je grabite kao prosjak!
Nema potrebe za tim! Kako se usuđujete!
Važan, obožavan čovek, ljubav drugih prihvata kao nešto što mu pripada,
od onhih koji ga obožavaju. Zašto i ne bi ako je obožavalac lep.
To je drugačija ljubav od one kućne.
Ali u Francuskoj kažemo... Vi...
Vi jadni... Polako, gospođo!
Vi bezobrazni... Polako. On je samo Francuz!
Pozlilo joj je zbog tebe, France!
Moramo da zaustavimo kočiju! Kočijaš neće da stane.
Moramo da stanemo, mi smo putnici! Kočijaš neće da stane.
Moramo da stanemo! Kočijašu!
Kočijašu! Kočijašu!
Moramo da stanemo!
Kočijašu! Ko... sranje.
Neće da stane. Nikad ne staje. Takva su pravila.
Dobro ste, gospođo. Prestanite, molim vas.
Dok sam se šetao pored jezera,
dok sam se šetao jednog kasnog jutra,
video sam starog prijatelja mog.
Zavijen u on je u zavoje okrutnom igrom sudine
Ja mu priđoh, pa ga upitah,
zašto si zavijen tim zavojima belim?
Moje je telo ranjeno i unakaženo,
od strane devojke, velike ljubavi moje.
Da mi je samo rekla, pre nego me je ranila,
da mi je rekla na vreme, makar bih sebi imao leka
da svoje rane vidam.
Ali sad sam posečen u najboljem dobu.
Nađite šest lepih devojaka da nose moj sanduk
i još šest lepih devojaka da nariču za mnom.
I svakoj od njih dajte buket ruža,
da me ne osete, dok me budu pratile.
Izvinjavam se.
Svaki put ovo otpeva, a ja svaki put ovako reagujem.
Pomislili bi zbog posla kojim se bavimo da nismo tako...
Kojim poslom se bavite?
Recimo, da smo žeteoci. Žeteoci duša.
Pomažemo ljudima, koji su označeni da su zreli.
Vi ste lovci na glave. Bukvalisto! Okrutni čoveče!
Ja, jesmo. Lovci na glave. Ružan naziv.
Kao da je zarada bitna.
Je li obućar plaćen za svoj rad? To je častan posao.
Je li ovaj na krovu bio tražen? G. Torp je bio jako tražen,
obzirom koliko plaćaju za njega. Šta je uradio? Ne znam.
Je li sad važno? Kao što ste rekli, madam, postoje dve vrste ljudi.
U našem poslu su mrtvi ili živi.
Znači da ih dovodite i žive? To nisam rekao.
Ni ja ih ne dovodim žive. Potpuno je drugi posao u pitanju i ja radim sam.
Mi smo duo, tandem, tim.
Ljude je uzeti lako kad im se skrene pažnja.
Ja im skrenem pažnju, sa pričicom, pesmom, sjajem.
A Klarens zada udarac, dok oni gledaju u mene.
On ja baš dobar. Da, jeste.
Znam da udarim. G. Torp gore je klasičan primer.
Ispričao sam mu priču o Ponoćnom gostu.
"Neko je pred vratima, kuca."
"Ne otvaraj, majko. Koje živo biće bi bilo napolju po ovoj oluji?"
Znate priču, ali ljudima nikad dosta, kao da su deca.
Verovatno zato što se poistovećuju sa pričama,
a svi volimo da slušamo o sebi. Sve dok smo ljudi u pričama mi,
ali ipak nismo mi. Posebno ako nismo mi na kraju.
Ponoćni gost uhvati njega... a nikad mene.
Ja ću da živim večno.
Moram da kažem...
uvek je zanimljivo gledati ih pošto Klarens odradi svoje,
kako bi da pregovaraju... o prelasku.
Prelasku?
Odavde tamo. Na onu stranu.
Kako pokušavaju da shvate šta se događa dok prelaze na onu stranu.
Ja volim da im gledam u oči dok pokušavaju da shvate.
Volim.
Pokušavaju da shvate šta? Sve.
A da li nekad...
...uspeju?
Kako bih ja to znao? Ja samo gledam.
Fort Morgan. Pretpostavljam da svi idemo u hotel?
Uključujući g. Torpa. Kasno je da ga predamo šerifu.
G. Torp će da bude u tvojoj sobi, Klarense.
Ne bih da bude u mojoj. Kako vi kažete, šefe.
Ili da ga stavimo u salon. Malo iznenađenje za goste ujutru.
Stavimo mu novine i čašu vina.
Ti nespretnjakoviću! Izvinite, gospodine.
Ne izvinjavaj se meni. G. Torpu se izvini.
Oprostite, g. Torp.
Šalu na stranu. U tvoju sobu, Klarense.
Kako vi kažete. Ne brini, neće da hrče.
To me ne brine, šefe. Ti nikad ne brineš. Jedna od tvojih vrlina.
Hvala.
Tako.
Izvolite. Posle vas.
Dame imaju prednost.
Treba mi pomoć da siđem.
Ko će za damu da otvori vrata?
Dr. Bedžemen me čeka.
Preveo i prilagodio : Paja 13 aka CALEXICO