Når døde Amaias foreldre?
For to år siden.
Dette var Amaias rom.
Stedet er levende!
Jeg gleder meg til å begynne!
RUSSLANDS BARN JEG ER IKKE DØD
- Jeg er klar. - Husk: Ingen politikk.
Ingen politiske ideologier.
Jeg begynner. Gjør deg klar.
Sommeren 1991.
Nuria Bellmunt, mora mi,
var i familiens hus i Lloret de Mar
på Costa Brava...
da foreldrene,
mine besteforeldre,
ble påkjørt og drept.
De sa det var en ulykke.
Hun var alene...
med huset
og en hel sommer foran seg.
Venner og slektninger prøvde å trøste henne,
men hun falt for en russer.
Dimitri var ikke russer.
Han var georgier.
Hun ga ham det han ville første gang
for å slippe unna.
Andre gang var hun forvirret og skremt.
Hun betalte dobbelt.
Tredje gang var hun utrolig heldig.
En morgen dukket farens sjåfør og livvakt opp.
Olmo Mendoza.
Jeg så foreldrene dine bli påkjørt.
Jeg ventet i bilen.
Det var den georgiske mafiaen.
Pakk sakene dine.
Ta med det du kan.
Hvor skal vi?
Ikke kom tilbake til Costa Brava på minst ti år.
Hva med huset mitt?
Det blir hovedkvarteret til en georgisk mafiaboss.
Jeg ringer politiet.
Da dreper de deg.
Hva gjør du?
Tar en svømmetur.
Hun var helt alene
med foreldrenes bil.
Hun kunne ikke kjøre.
"Hun kunne ikke kjøre."
Og mora di?
Hvor var hun?
Mora mi var La Maca.
Hun var på høyden av sin musikalske suksess.
Du tilbyr meg en tur
Gjennom mitt skritt
Slikker
Mens jeg er i himmelen Utforsker du meg
Verdens kjønn, mitt kjønn
Jeg ble unnfanget under hennes siste album.
Verdens kjønn, mitt kjønn
Min biologiske far var en ukjent.
Hun husker at hun knullet ham, men ikke mer.
Hun var slått ut av dop på den tiden.
Jeg døde nesten.
De måtte åpne brystet mitt to ganger.
Nå min yndlingsfigur.
Hallo.
Er du La Maca?
Jeg er en fan av musikken.
Egentlig av deg.
En stor fan.
Mora mi så med en gang
at hun trengte ham.
Víctor Mendoza var en gudegave.
Nå mine besteforeldre.
Pío Santolaya og Candela López.
På gården i Sevilla.
De godtok Victor med en gang.
For bestemoren var han en engel sendt fra Gud.
For bestefar var han sønnen han aldri fikk.
Kom igjen.
Hoppla!
Hva er det?
Ingenting.
Det var som om barnet plutselig skremte henne.
Hold kjeft!
Nei!
Hold kjeft!
Maca!
Hei!
Det går bra.
Stemmene gjør meg sprø!
- Stemmene gjør meg sprø! - Det går bra.
De gjør meg sprø!
Mora mi ba om å bli lagt inn.
Det går bra, ok?
Det går bra.
Victor ble hos meg
som enslig pappa.
Bestefar betalte ham...
ga ham jobb med å selge hus...
og ga ham et av dem.
Hva med barna fra Russland?
Det er ditt tema.
Etter den intense bombingen av Bilbao i januar 1937
har den baskiske regjeringen evakuert 20 000 barn sjøveien.
I juni, bare dager før Bilbao falt i opprørernes hender,
ble 1500 barn sendt til Russland.
Barn vil vokse opp som foreldreløse i eksil!
Foreldre vil sørge over å sende barna så langt!
Det er Jacinto Mendoza. Jenta er Julieta de Paula.
Han forelsket seg i henne da han hørte henne spille.
Her spiller hun et stykke hun skrev da hun var 12.
De ble rekruttert av KGB som barn.
Begge to, som par.
Sønnene Víctor og Olmo fikk også hard militær trening.
Og de likte det.
Victor sier at det var en lykkelig tid for Mendozas.
Etter at Berlinmuren falt,
trengte ikke Russland spioner,
så Victor og Olmo fikk jobb i Lloret, der mor kom fra.
Og Jacinto og Julieta?
De kom to år senere,
til kysten ved Alicante.
De kjøpte en villa på strandfronten i Dénia,
Julietas hjemby.
Selv hvisking høres ikke i hagen
Alt har gitt seg før morgenen
Hvis du visste hvor kjære Moskvas netter er for meg
Selv hvisking høres ikke i hagen
Alt har gitt seg før morgenen
Hvis du visste hvor kjære Moskvas netter er for meg
Vi vet lite om Olmo.
Han sluttet som sjåfør og livvakt.
Hva mer?
Han jobbet som gigolo.
For jenter med penger.
Han var verdt det.
Olmo var uimotståelig for alle kvinner.
Han hadde 300 mg testosteron per kubikkcentimeter blod.
To ganger så mye som vanlig.
- Ifølge en blodprøve. - Seriøst?
Ja.
Hvor mye...
har du?
Hva tror du?
Marc.
Vi begynte akkurat.
JEG ER IKKE DØD AMAIA ZUGAZA
Jeg husker at mor leste manuset.
Kommer du inn nå?
Ja.
Jeg, Marc Bellmunt,
så når hun likte et manuskript.
En ung baskisk forfatter ved navn Amaia Zugaza.
Der var Amaia.
Hun banket på hos mora di.
Hun skrev den her,
ved den pulten. Den første romanen.
Den vant priser.
For mange.
Overvurdert.
Mor forelsket seg som en tenåring.
Det var kun én gang.
Aldri mer.
Det fant jeg ut senere.
Hun liker å knulle i vann.
- Jeg også. - Jeg vet det.
Víctor venter på oss.
"Mor ville ikke treffe meg
eller forlate sykehuset for å være sammen med oss."
"Hun var forstyrret.
En blanding av
panikk og skam."
Og skyld?
For å ha avvist dattera.
Hun avviste seg selv som mor.
"Så en kveld
fikk Victor en god idé."
Nå kommer du inn.
Jeg dukket opp som baby.
Men ja, jeg var seks.
Jeg husker det godt.
Hva er mamma mest redd for, Rebeca?
- Meg? - Nei!
For stemmene, ikke sant?
Hva med å kontakte mamma med stemmen din?
Når hun forstår at det er stemmen din,
vil hun kanskje lytte.
Hva skal jeg si?
Be henne om å synge... en godnattsang.
- Hallo, Víctor. - Mamma, det er Rebeca.
Rebeca. Er det stemmen din?
Ja, og det er stemmen din.
Du har en vakker stemme.
Du også, mamma.
- Takk. - Det var derfor jeg ringte.
Sier du det?
Kan du synge for meg?
Så jeg sovner til sangen.
Hendene dine
Sovner
Øynene dine
Som kan høre meg
Lukker seg
For verden
Rebeca
Så det...
gjorde vi flere kvelder...
og også Victor...
likte mammas stemme.
Du er trygg
God natt, barnet mitt.
Hun har sovnet.
VICTOR LA PÅ.
Víctor.
Víctor er så flott!
Går det bra?
Ja.
Olmo kommer snart. Hit.
Til denne gamle baskiske gården.
"På det tidspunktet
ville Olmo forandre livet helt."
Amaia var i Madrid.
Hun hadde akkurat fått en pris.
Dagen etter kom hun tilbake til gården.
Amaia fikk fem orgasmer på rad.
"Ingen hadde noensinne...
gitt henne så mye glede."
"Fem orgasmer på rad"?
"Ingen hadde gitt henne så mye glede?"
Hvordan vet du det?
Det blir mer sexy.
Greit. Din tur.
Takk for skyssen.
Jeg skal også dra.
Jeg har bagasjen med meg.
Hvor skal du?
Jeg vet ikke.
Til et fjell.
Kuene... Er de dine?
Nei.
Foreldrene mine er gamle.
De solgte dem for lenge siden.
Liker du kyr?
Jeg er en okse.
Denne dalen er full av kyr.
Ser du ham?
Nei.
Jeg kunne bodd her.
Jeg finner en måte å la deg bli her på.
Kunne de ikke ha gjort det et annet sted?
La dem kysse.
Samtidig gjorde Victor fremskritt.
INNGANG
Macarena venter i hagen.
Takk.
Mora di
er som et magisk tre.
Hun kommer opp av jorden,
går på rommet sitt,
dusjer,
og tar på seg kjolen jeg kjøpte i går, som hun kler utrolig godt.
Så skal hun stå akkurat der...
så dere ser hverandre.
Mor og datter.
- Er du nervøs? - Selvsagt.
"Victor...
du er bedre enn en ekte far."
Victor,
du er bedre enn en ekte far.
Jeg skal kalle deg pappa.
Takk, datter.
Hallo.
Mamma!
Victor vil at jeg skal bli med dere hjem.
Jeg også!
Håper stemmene ikke plager deg.
Selvsagt ikke.
Da plager ikke dine meg.
Mamma, hvordan er stemmene?
Ikke stemmer.
Det er bare én.
Hvordan er den? Hvordan høres den ut?
Som en gutt.
Det er en gutt.
Han bruker forskjellige stemmer,
men jeg vet at det er ham.
Hva sier han?
At jeg ikke er mora hans.
Han holder det mot meg.
Si at du bare har ett barn. Det er meg.
Be ham om å stikke av.
Nei.
Da dukker han opp i drømme og skriker meg i øret.
Hører du ham nå?
Han sier at hvis jeg tror at å jobbe i hagen vil distrahere ham,
er jeg dum.
Víctor og Olmo giftet seg og dannet familie.
To familier. En hver.
Olmo og Amaia giftet seg på engen,
omgitt av kyr...
og Victor og mora di var omgitt av kyr.
Fra bestefars gård.
Det var flere år mellom bryllupene.
Seks år.
Men det blåser vel vi i?
Fin detalj.
Jeg var åtte da Victor giftet seg,
og 14 i Olmos bryllup.
Akkurat som meg.
Det var der vi møttes.
I kubryllupet.
Som liten jente kjørte jeg sørover i brudgommens bil.
Som tenåring kjørte jeg samme bil nordover.
Denne gangen med brudgommens bror og mora mi.
Jeg kjørte også nordover.
Sakte, med mamma bak rattet.
Hun visste ikke hvem brudgommen i bryllupet var.
Det var der vi møttes.
Vi vet ikke når Julieta mistet kontakt med virkeligheten.
Hun var i en dyp døs.
- Hva er det? - Vi kommer til det.
Mendozas var bare i Olmos bryllup.
I Victors bryllup var besteforeldrene mine stolte
av at deres side vant borgerkrigen.
Rebeca.
STOLTE AV AT DERES SIDE VANT BORGERKRIGEN.
Ingen politikk.
Kjære elskede,
i dag skal Macarena Santolaya
og Víctor Mendoza
vies i den hellige ektestand.
Velkommen.
Amaia Zugaza og Olmo Mendoza skal gifte seg.
De skal elske
og støtte hverandre
og leve sammen slik loven er.
Foreldrene mine hadde pater Jesús, bestefars bror.
Dere er nå
mann
og kone.
Min vakre pike.
Lenge leve de nygifte!
Pappa.
Mamma.
Svigersønn.
Så synd
at broren og søsteren din ikke er her.
Synd?
Jeg hadde ikke invitert dem.
Kyss!
For bruden og brudgommen!
Skål!
Kyss!
Det var første gang jeg ville kysse deg.
Jeg hadde ikke sett deg ennå.
Kjære datter
Reis deg
Og se på høyden
Din beskytters hjem
Maria
Anbotos frue
Kjære datter
Reis deg
Og se
På høyden
Din beskytters hjem
Maria
Anbotos frue
Pappa.
Takk.
Hei.
Rebeca.
Jeg elsker deg høyere enn alt.
VICTOR MENDOZA SALGSSJEF
Pater.
Takk.
Og du, Victor, hvor ble du døpt?
Jeg?
Ingen steder, pater.
Jeg er ikke døpt.
Unnskyld meg.
Han smakte ikke på kaken.
Ikke overreager.
Du antok at det ikke var noe galt.
La det ligge.
Han dro så han kan late som om han ikke hørte det.
Ellers må ekteskapet annulleres.
Er jeg døpt?
- Ja, det er du, kjære. - Er du?
Når ble hun døpt? Jeg husker ikke.
På sykehuset.
Du lå dårlig an.
Vi døpte deg før den andre operasjonen.
Vi trodde du skulle dø.
Så du kunne komme rett til himmelen, kjære.
Mora mi og mora di.
De har et bånd.
Pappa, hvorfor har du aldri nevnt foreldrene dine?
Du har aldri presentert oss.
- Har jeg ikke? - Ta det med ro.
Jeg gjør det selv.
Hallo, bestefar.
Jeg er ikke bestefaren din.
Vel...
Victor er som en far for meg.
Julieta.
Dette er barnebarnet ditt.
Og jeg er svigerdattera di.
Hva skjer?
Hun vil si noe.
Vil du ta på dem?
Spill hva du vil.
Stakkars kvinne.
Hun har lidd så mye.
Sønnen min...
Å passe på deg er det beste sønnen min har gjort.
Olmo, dette er min redaktør, Nuria.
Amaia har fortalt mye om deg.
- Mora mi gjenkjente Olmo, - En glede.
- men sa ikke noe til Amaia. - Nuria Bellmunt.
Da Olmo hørte navnet Bellmunt, forsto han at han hadde truffet henne før.
Får jeg låne henne?
Selvsagt.
Olmo husket at Amaia sa at hun en gang svømte med redaktøren min.
Mora mi hadde vært i havet med bruden og brudgommen.
Hva skjedde så?
Det var rart.
To stormer.
En i hvert bryllup.
Ja, men hvordan begynte de?
Himmelen buldret...
og store, svarte skyer dukket opp
med en varm vind.
Mora mi hadde bange anelser.
Og merkelig nok forsvant en av kuene.
Den største. Det sa Olmo.
Hva skjedde?
Det var en sterk kraft...
Jeg vet ikke.
Du skrev et brev.
- Ikke minn meg på det. - Jeg har det her.
- Ikke les det. - Hei.
Ikke alle kan skryte av å ha fått kjærlighetsbrev.
Det er vakkert.
Det sier mye.
Mer enn du tror.
Gutten har en vakker stemme.
Hva skal du svare?
Må du å ta fra ham håpet?
Det er det jeg føler.
Ikke send det.
I tilfelle.
Vil du gi ham håp?
Ikke send det.
Hun svarte ikke på det første.
Du virker desperat.
Jeg godtok det.
Å være desperat.
Jeg hadde fokus på mamma...
Vinden blåser
som hadde det mye bedre.
Lager floker i meg
Jeg har kvister som ribbein
Og edderkopper i halsen
Jeg fikk pappa til å redusere medisineringen.
"Jeg ville ha mer mamma, og fikk det."
Hvor lenge varte det?
At vi gjorde hvert vårt?
Tiden det tok Amaia å skrive sin andre roman.
Ni måneder. En graviditet.
Amaia ville ha barn med Olmo.
Han gikk med på det.
Men hun fikk kun en roman.
Er du sulten?
Vi går og spiser.
Det var bilder av Amaias søsken på veggen der.
Amaia satt der... med ryggen til dem.
Jeg forstår henne.
Hun ville ikke se på dem.
Storebroren var flyktning...
og søsteren var i fengsel.
De drepte ni stykker.
De Amaia vekket til live i sin første roman,
Jeg er ikke død.
Den romanen skremte meg.
Den var fascinerende.
Den skapte bølger.
Ingen politikk.
Hva syntes foreldrene?
Amaia sa at faren likte den.
Han syntes det var modig.
Mora hennes sluttet å lese den.
Ikke overraskende.
Morderne var barna hennes.
Sesongens siste.
- De er de beste. - Mamma,
snakk spansk med Olmo.
- Beklager. - Nei da.
- Jeg liker å høre baskisk. - Se der.
Han er ikke stum.
Du forstår ikke, Olmo.
Han vil nok ikke
forstå oss.
Det var det mine besteforeldre snakket.
I Gernika.
De slapp unna bombingen.
De tok med faren min til Sovjetunionen da han var sju.
Snakker dere baskisk...
kan jeg lære det.
Så du har baskerblod.
Blod?
Jeg vet ikke.
Hva er problemet, Olmo?
Hvorfor kan jeg ikke vekke de døde?
Det som er dødt...
er dødt.
Det er bare en roman.
Jeg liker den ikke.
Du må fortelle om fortiden din.
Jeg vet ingenting om deg etter Russland.
Før vi giftet oss...
sa vi at du ikke måtte spørre.
Du sa det.
Jeg takler det ikke.
De 14 årene i Spania før vi møttes.
Hva gjorde du?
Jeg er kona di, Olmo!
Og jeg er forfatter.
Si hva du gjorde!
Hvem faen er du?
Amaia ble mistenksom.
Olmo merket det.
Det ble avstand mellom dem.
Men Olmo eide henne i senga.
Glohett.
Sexen bandt dem sammen.
Til deres siste natt sammen.
GLOVARME KROPPER
Det liker jeg.
Ingen døde, bare liv.
Ja,
for vi er gale etter sex.
Det er alt vi har, Olmo.
Det er vår første gang fra hverandre.
Det er bare en dag.
Jeg vil gi Nuria manuset
og skrive kontrakt...
Kommer du til å være her?
Hva vil du?
Jeg vil at du skal vente,
så vi kan snakke om forholdet.
Skal vi gå ut?
Det er fullmåne.
Jeg liker å koble grenene våre sammen.
I morgen har vi hele treet.
Med alt dets blod
og sannhet.
La oss fortsette.
På morgenen kjørte Olmo Amaia til flyplassen.
PÅ MORGENEN KJØRTE OLMO AMAIA TIL FLYPLASSEN.
Jeg vil ha et farvelkyss.
Et av dine.
Godt og dypt.
Jeg tar med meg smaken.
Hvem er hun?
Jeg forteller om russeren senere.
Mora mi likte ikke Amaias erotiske roman.
Vil du ikke utgi den?
Nei.
For din egen skyld.
Det er et skritt ned. Du er bedre enn dette.
Skriv en til.
En lokal fyr...
tar seg friheter.
Han er på vårt område. Du skal gi ham en lærepenge.
En han ikke glemmer?
Ikke noe farlig.
Et kne, en hånd...
Så kan du synge for meg.
Jeg trodde det var et uhell, men så fortalte Olmo meg...
Mamma fortalte Amaia om hvordan hun traff Olmo i huset i Lloret de Mar.
Olmo ba meg invitere Dimitri, georgeren,
- og... - Stopp.
Jeg utelot noe for å fortelle deg det nå.
Da Olmo sa til mamma at han hadde vært farens sjåfør og livvakt,
tilbød han seg å hjelpe henne.
Inviter den georgiske elskeren din i ettermiddag. Fortell ham
at du har et tilbud.
Sjefen min kommer. Faren din kan ikke være her.
Ikke du heller.
Drepte han ham?
Profesjonelt.
Pakk sakene dine.
Jeg får deg vekk.
Rebeca,
vi valgte denne kvelden av en grunn.
Så gjør deg klar.
Det er fullmåne for alle.
Månen over Middelhavet.
Den er til deg, Julieta.
Hva er det, mamma?
Ingenting.
Jeg ville skrive en sang.
Månen har alltid inspirert meg.
Men stemmen lar meg ikke. Forstår du ikke det?
Jeg er ingen nå.
Jeg har ikke vært La Maca siden du ble født.
Jeg har ikke skrevet én jævla sang!
De tvang meg til å være barnet ditt!
Nei!
Det er meg, mamma.
Nei.
Jeg hater deg, mamma! Drep meg igjen!
Du kan ikke skade meg. Kjemp!
Du slår ham, for faen!
Det er nok!
Det går bra.
Faren min kom ofte for sent.
Noen gang for sent til å være selger.
Går det bra?
Den kvelden luktet han dameparfyme.
Mora mi klandret ham aldri.
Tilgi meg.
Jeg lever for tilgivelse.
Jeg kan ikke...
La oss spise middag.
Hesten hoppet og kastet oss av.
Hallo.
Å se Amaia minnet meg på bryllupet...
og deg.
Hallo.
Det høres en sang
Ennå ikke hørt I den stille natt
Hvorfor ser du skjevt på det, kjære
Med senket hode?
Det er vanskelig å uttrykke
Og ikke si
Det mitt hjerte føler
Svarer han ikke?
Nei.
Foreldrene mine har ikke sett ham.
Jeg drømte i hele natt.
For dette er Olmo og Amaias seng.
Jeg liker det vi gjør.
Begge forteller historien
fra magen.
Treet fra vårt blandede
blod.
Hva med et knull til?
I kveld,
når vi er ferdige, skal vi feire.
Jeg tar en dusj.
Hallo, Olmo. Du var ikke hjemme.
Skal jeg pakke veskene?
Skapet står åpent.
Tøm din side, da.
Jeg sa at det ikke ville vare.
Jeg synes synd på dattera vår.
Farvel, mor og far.
Og takk fra dypet av mitt hjerte.
La oss fortsette.
Klar?
Far oppmuntret Olmo til å bo hos oss.
Takk.
Det går bra.
Rebeca gir deg rommet sitt.
Det trengs ikke, Rebeca.
Jeg sover i naborommet.
Men hvis det er greit,
må vi dele skap, for det er ikke nok plass.
Greit.
Takk, Rebeca.
Olmo var alltid hjemme.
Og pappa kom sent hjem.
Hallo.
Mamma var alltid i tide.
Og vi spiste bedre når Amaia lagde mat.
Men Amaia drev med noe.
Noe større.
Da mor fortalte henne om Olmo,
bestemte Amaia seg for å skrive om den russiske mafiaen.
Hun brukte tre år på research.
En ettermiddag fortalte hun om sine siste oppdagelser.
Teorien er at Olmo Mendoza var sjåfør og livvakt for foreldrene dine
for å skaffe informasjon om familien.
En spion?
Olmo var soldat for en stor russisk mafiagjeng.
Sjefen var hans far, Jacinto Mendoza.
Han sendte sønnene Victor og Olmo fra Russland
for å slå seg til på Costa Brava.
Georgierne ville også ha Lloret de Mar.
De drepte foreldrene dine for å fjerne Olmo og presse ut penger fra deg.
De gjorde det. De tvang meg til å selge billig.
Det ble den georgiske mafiaens hovedkvarter på Costa Brava.
Hadde Olmo beholdt huset
hvis ikke georgierne kom?
Ja. Og Jacinto Mendoza hadde bodd der.
Hvorfor drepte han Dimitri hvis han ikke kunne ta georgierne?
På grunn av ære.
Visste du ikke at du hadde giftet deg med...?
Et medlem av mafiaen?
Jeg visste at Olmo skjulte noe fra fortiden,
men han virket ufarlig.
Noen tatoveringer?
Ja. Jeg likte dem.
Så du tatoveringene?
Ja, noen.
Mistenkte du ikke noe?
Hva med Victor?
Faren min?
Noen tatoveringer?
Bare av mamma på skulderen.
Kanskje for å dekke noe.
Hva?
La oss ta mammas bryllup.
Jeg sørget for at du ble invitert.
Takk.
Ellers hadde vi ikke vært her.
Beklager! Jeg forsov meg.
Sist jeg så deg i dress, var i bryllupet.
Du var... så kjekk.
- Er det samme dress? - Ja.
Det er ekskona di. Hun ser det.
Hva er dette?
To okser som stanger.
Du og Víctor?
Har du sett at dressen din og kjolen min vil danse?
Hva hadde de sagt hvis de skulle gifte seg?
Kjolen hadde sagt:
"Ja."
Hva med deg,
dress?
Tar du kjolen min?
Si ja, dummen. Det er en lek.
Jeg blir ikke med.
Jeg ville fortelle sannheten.
Sannheten jeg har holdt på...
de siste fire årene.
Siden jeg var 14.
Hva mener du med "sannheten"?
Det var første gang jeg sa det.
At du elsket noen?
Det var og var ikke det.
Jeg ville ikke noe. Bare få det ut.
Hva sa han?
Jeg er 30 år eldre enn deg.
Og onkelen din.
"Slapp av, onkel Olmo.
Vi er ikke i slekt."
Vi er ikke i slekt.
Du motsier deg selv.
Du ville ha mer.
Som poeten Khalil Gibran sa:
"Elsk hverandre,
men ikke lag et kjærlighetsbånd."
Amaia,
tar du Nuria til hustru?
Ja.
Nuria, tar du Amaia til hustru?
Ja.
Nuria og Amaia...
- Jeg også. - Dere er nå gift.
Jeg ser ikke foreldrene dine. Vet de det ikke?
Hva, da? At du går i dressen fra bryllupet?
Jeg turte ikke å si det.
Men vi drar snart til gården og forteller dem det.
Hva med den erotiske romanen?
Jeg jobber med en ny.
Jeg ville faktisk ringe deg
og snakke om din tid i den russiske mafiaen.
Du tok et taushetsløfte, hva?
Hallo.
Hva følte du for meg?
Jeg likte at du kysset meg.
Jeg elsket at du så på meg.
- Ikke noe mer? - Ikke da, nei.
Godt jeg fortsatte å prøve og spurte om det første jeg kom på.
Hva skal du ta?
Aner ikke.
Jeg har bare en uke på meg.
Jeg skal ta filmstudier.
I Alicante.
Det er bra skoler i Barcelona.
Jeg vil ikke bo hos to nygifte.
Film?
"Ja, som sagt. Filmstudier."
Skal vi danse?
Så... etter sommeren, i september,
studerte vi film i Alicante.
Og knullet hver dag.
Det endret livene våre.
Men vi dro hjem hver helg.
Du til Madrid og jeg til Barcelona.
Du vet at mamma var syk.
Var det det?
Husker du?
Ikke en helg sammen på åtte måneder.
Vi har våre sannheter, Rebeca.
De er vanskelige, men vi gikk med på å fortelle dem.
Hemmeligheter, sa du.
Det var din idé.
Fortell meg dine sannheter,
så gjør jeg det også.
Under helgene i Barcelona
fortalte Amaia meg om sine oppdagelser om Mendozas.
Ubehagelige ting.
I mellomtiden var du hos de to. En av dem var faren din.
Ikke bland inn faren min.
Faren din jobbet med Olmo.
Han var sjefen hans.
De begynte med hvitvasking.
De kjøpte hoteller, leiligheter og hus.
Men da Jacinto Mendoza kom,
begynte de med mer skummelt fra villaen hans i Dénia.
Hva for noe skummelt?
Skikkelige forbrytelser.
Bør Marc høre dette, Amaia?
Jeg vil, mamma.
Jeg er redd, Marc.
- Jeg vil vite det! - De vet om det.
De? Hvem er "de"?
- Mendozas? - Jeg vet ikke.
Dette begynner å skremme meg.
Beklager,
men jeg tror ikke faren min hadde drept noen.
Og Olmo?
Brødrene var et år i farens villa i Dénia.
Det var 1992, året du og jeg ble født.
Victor og Olmo fulgte sjefens ordre
som lojale soldater.
Merkelig nok dro begge hjemmefra
samtidig og ble uavhengige.
En begynte med prostitusjon.
Den andre dannet familie. Din.
Men hva var den siste jobben de gjorde for faren?
Fortsett.
Din mors sammenbrudd.
Jeg hørte henne synge på badet.
Jeg likte det.
Idet stemmen forsvant...
forsto jeg at jeg hørte den fordi baderomsdøren var åpen.
Det var sent, og faren min hadde ikke kommet hjem.
Det var derfor.
- Mamma. - Det var hovedgrunnen.
Mamma!
Mamma! Olmo!
Olmo, mamma er døende!
Mamma!
Hei!
Hjelp meg!
Det går bra, mamma.
Det går bra.
Herregud.
Det går bra.
Dere må vente utenfor.
Pleieren gir dere rene klær.
Flere tatoveringer?
Hva betyr den?
At jeg er en evig vandrer.
Jeg liker det.
Du har ikke noe arr.
Du ser ikke noe arr,
men du kjenner det.
Det er her.
To operasjoner da jeg var baby.
Victor kom senere. Det var sent, og besteforeldrene mine var der.
Hvordan våger du å komme så sent?
Se på deg! Ikke våg å si til henne at du er sen fordi du jobbet for meg.
Du kjenner meg ikke.
Det gjør jeg. Du er narkoman.
Du var som en engel som dukket opp i feil øyeblikk.
Se på deg! Se hva du har blitt.
- Stoffet har gjort deg til en djevel. - En djevel?
- Ja. - Og det sier du?
- Det sier du? - Jeg sier det jeg vil.
- Moralen din forsvant for lenge siden. - Nok!
Jævla drittsekk!
Pappa!
Slutt å snakke piss.
Jeg ber deg.
Jeg er mannen hennes.
Jeg går.
- Jeg blir med. - Rebeca.
Vi besøker henne i morgen.
Husker du sannheten min?
Den har vokst.
Jeg drømmer om deg...
Jeg må bare.
Hva med deg?
Vel...
Vi har natten for oss selv.
Hva skjedde den natten?
Hva skjedde?
Etter din mors selvmordsforsøk
var du fjern. Kald i sengen.
Nei. Det var... vanskelig for familien.
Pappa måtte skifte jobb, og...
dra bort i helgene.
Besteforeldrene mine tok til seg mamma...
og økte medisineringen.
God morgen! Frokost!
Takk, kjære.
Hør her.
Jeg har en plan for påsken.
- Seriøst? - Ja.
Bare oss to fra torsdag til søndag,
alene et sted i Pyreneene.
Jeg skal vise deg noen vakre landsbyer.
Høres det bra ut?
Endelig!
Etter frokost.
Jeg skal dusje.
For en overraskelse, Rebeca.
Jeg ville ønske deg god ferie.
Takk. Den blir lang.
Hvorfor det?
Jeg flytter til Pyreneene.
Pyreneene?
Hvor, da?
Et hus ved Monte Perdido.
Drar du alene?
Jeg skal møte noen.
En kvinne?
En gammel bekjent.
Heldig dame.
Ok.
Skulle du ikke si farvel?
Det er bedre uten.
Du har ditt liv og jeg har mitt.
Når drar du?
I overmorgen.
Vi ringes.
Mora mi...
friker ut igjen.
Hun trenger meg.
Tilgi meg.
Stakkars. Tilgi meg.
Du gjør meg kvalm!
"Marc, jeg vet bare at du er
min største sannhet."
Marc.
Jeg kan bare si unnskyld. Du vet ikke hvor lei meg jeg er.
- Jeg elsker deg. - Er du lei for det?
Jeg vet ikke hva som vil skje med oss nå.
Nå er det bare sannhet.
Ja...
Der fikk jeg høre det.
- Men jeg tror ikke på deg. - Nei...
Og nå er jeg ferdig med deg.
Nei! Nei, Marc!
Marc! Nei.
Jeg sto ved din side etter operasjonen.
Vi har bodd sammen i to år.
Du kan ikke forlate meg.
Hvorfor?
Fordi jeg snakket sant?
- En sannhet som er... gammel! - Død!
Ja.
Og du lever. Og vi må fortelle delen
av historien vi skriver sammen.
Vær så snill.
Resten er svimlende.
- Skriv det ferdig. - Nei.
Jeg vil ikke ha historien. Den er din.
Ikke forlat meg slik.
Det går et tog til Bilbao.
Så tar jeg buss til Madrid.
Nei. Bli her!
La oss skrive slutten sammen. Når vi er ferdige,
- kan du dra til Barcelona og tenke. - Tenke?
Ja.
Jeg klarer ikke å tenke på hvordan du forrådte meg.
Hva skjedde?
- Hallo. - Hallo.
Kom, Xian. Gi broren din et stort kyss.
Ble dere ferdige?
Ikke helt.
Da er det uten verdi.
Det eksisterer ikke.
Det er borte.
Jeg ba dere skrive historiene deres sammen.
På kontoret mitt.
Med treet utenfor som treet i den store historien.
Med alle sammen.
For å rydde opp i skyggene i forholdet deres.
Det ville bli vondt.
Dere må gjøre det ferdig...
selv hver for dere.
Det beste er å gjøre ingenting, Rebeca.
Ikke tenk på noe.
Bare la det fare.
For eksempel, neste uke setter vi deg i bilen.
Jeg pakker kofferten din.
Vi tilbringer sommeren i Dénia i dine besteforeldres villa.
Gi deg selv tid.
Du trenger å komme deg.
Du vil føle deg bedre igjen i midten av august.
- Han kan jo komme tilbake. - Nei!
Jeg kjenner ham.
Jeg så hvordan han så på meg.
Så ikke begynn.
Ikke røyk, sa legen.
Jeg inhalerer ikke.
Var det din fars sigarer?
Ja, og han ble over 80.
Hva jobbet han med?
Forretningsmann.
Det har du sagt før.
Hva slags?
Narkosmugling?
Mennesker? Våpen? Organer?
Hvitvasking? Utpressing? Svindel? Vold? Leiemord?
Jeg vet ikke.
Jeg liker ikke huset.
Så se bort.
Der er havet.
Hallo.
Hallo
Jeg komponerer.
La Maca er her.
Jeg har endelig noe å si etter 25 år. Hele livet ditt.
Takket være henne.
Vi led så mye.
Julieta må ha visst det.
Hun gjemte seg i seg selv.
Hun lukket dørene og vinduene mot verden.
Hva snakker du om?
Noe skjedde oss begge det året du ble født.
Operasjonen?
Hadde hun fortalt meg sannheten...
Hvilken sannhet?
Hun hadde våknet,
og jeg hadde sluppet unna den fordømte stemmen.
Mamma.
Hva skjedde med operasjonen?
Denne mora vil aldri fortelle dattera si det hun
nå deler med Julieta.
Men jeg kan synge det.
Mørk og trist hemmelighet
Jeg ikke kan si
Jeg mistet bevisstheten
Jeg kan bare synge
Marc...
tilgi meg for å trenge meg på.
Jeg hadde ikke gjort det hvis det ikke var viktig.
Mamma sa at hun fikk en beskjed fra Julieta
om operasjonen jeg hadde som baby.
Pappa nekter for det.
Men noe er galt.
Visste du at Rebeca ble operert?
De sa
at hun ble åpnet to ganger.
Hun fikk flere organer.
Jeg sjekket etter ulykken, men sa ingenting.
Hvem var donoren?
Et barn uten navn.
En liten gutt fra slummen utenfor Madrid
som forsvant.
- Så enkelt. - Det var ikke enkelt.
De måtte kidnappe flere barn og ta blodprøver
for å sjekke blodtype
og antistoffer så det passet Rebeca.
Slik valgte de gutten.
Hvem drepte ham?
Rebecas bestefars penger.
Hvem drepte ham?
- Jeg lar det ligge. - Fortell.
Jeg vil ikke.
Etter alt vi har opplevd.
Alle sammen.
Jeg klarte ikke å skrive ferdig romanen.
La oss legge oss, kjære.
Klar for slutten?
La oss gjøre det.
Hvem begynner?
Du.
Etter å ha stukket av
før påsketuren...
Eller mer presist,
etter å ha løyet og brukt mammas helse
som unnskyldning for å dra til Madrid.
Jeg traff ikke engang mamma.
Jeg dro til faren min
for å treffe Olmo.
Jeg var besatt av ham.
Jeg blåste i om pappas nerver...
var tynnslitte og ble verre
og verre.
Jeg hadde aldri
hørt ham slik.
Jeg gjør alt for alle! Hva gjør du?
Særlig.
Kokainet tar livet av deg!
Skjerp deg!
- Idiot! - Drittsekk!
- Ikke kom tilbake! - Ja da.
Hva gjør du her?
Bare kjør!
Hvor faen skal du med Rebeca?
- Hun satt seg inn selv. - Dere to?
Ikke faen! Jeg visste det var noe.
Jeg visste det! Jeg ville ikke tro det. Inn!
- Inn! - Jeg kan forklare.
- Jeg vil ikke se deg slik. - Inn med deg!
Nei, pappa!
Nei! Det gjør vondt!
Nei, pappa
- Du vet ikke hvem Olmo er. - Olmo.
Det gjør vondt, pappa!
- Ro deg ned. - Ikke slåss!
Nei! Ikke slåss!
Slutt! Vær så snill!
Tilgi meg, pappa.
Men det er sterkere enn meg.
Jeg må bli med ham.
Kjør.
Vil du ta over?
Etter at du dumpet meg,
ble mamma og Amaia med meg til Pyreneene.
Skal vi beholde det kinesiske navnet, Marc?
Jeg liker Xian.
Jeg foretrekker et lokalt navn.
Det er nok bedre.
Når kommer hun?
I sommer.
Samtidig...
var besteforeldrene mine på tur.
De skulle treffe grandonkelen min
i klosteret Torreciudad i Huesca.
Mora mi var så forvirret at hun ble med.
Tungt medisinert.
- Víctor. - Macarena.
Maca!
Hvor er dere?
Ikke dra til Monte Perdido, Veronika.
Hva mener du? Hvorfor? Ble du gal?
Er du sprø? Jeg forlot familien min. Fleiper du?
Beklager.
Daten min er avlyst.
Avlyst?
Jeg sa at jeg ikke kom.
Men det skal du vel?
Til Monte Perdido. Med meg.
Etter alt vi forlater...
Ja.
Jeg blir med deg.
Du kan ta meg med til verdens ende.
Den hellige begravelse går sakte fremover,
kun akkompagnert av sørgemarsj.
og medlemmene av Trianas brorskap.
- Olé! - Alle er like! Til himmelen!
Hallo.
Er du hjemme?
- Hvorfor? - Gå inn i kartappen.
Så kan du se hvor jeg er og bli med meg en stund.
- Jeg kan ikke nå. - Det er en vei i Lleida
mellom Alvifar og Cemalles.
Alvifar?
- Ser du det? - Ja, jeg ser det.
Utsikten er utrolig.
Skulle ønske du var her.
Jeg ser okser.
Okser.
Hva foregår?
Jeg vet ikke.
Bare kjør forbi.
De har vært bak oss en stund.
De lar oss ikke være. De har en fancy bil.
De virker tvilsomme.
Noe er galt, Rebeca.
- Hva er det? - Bremsene!
Marc!
Marc! Går det bra?
Elskede.
Hvordan går det?
Marc?
Jeg lever.
Elskede Amaia.
Svar meg.
- Si noe. - Amaia.
Hva er det med Marc?
Hva i...?
Det var...
Jeg var...
Det var...
Marc!
- Marc! - Jeg husker ikke at du var der.
- Jeg sa det aldri. - Marc!
Hjelp!
Her borte!
Marc!
- Marc... - Ikke rør de sårede.
Marc!
Snakk til meg, Marc!
- Vi vet ikke hvor mange som er såret. - Forsiktig.
- Vi er her.
Jeg vil være hos sønnen min.
- Marc! - Herregud.
Olmo!
- Skuldre og bein. - Marc.
Kom igjen.
Én, to, tre.
Kom igjen.
Klare?
Marc...
Marc.
Jeg har henne.
Amaia!
Pust!
Amaia!
Amaia lever!
- Hun lever! - Amaia lever, Marc!
Jeg sier ifra.
Nuria.
Amaia lever.
Rebeca.
Ja.
Olmo er Marcs far.
Blodtrykk. Mulige blødninger.
OR klart.
Amaia klarer seg.
Hun brakk bare armen.
Og Nuria?
Hun døde i ambulansen.
Stakkars Marc.
Nuria sa at du er Marcs far.
Visste du det?
Nei.
Bestefar?
Hva gjør du her?
En ulykke. Vi traff en ku.
Jeg er lei for det.
Vi kan ikke gjøre noe.
Nei! Ikke si det. Det må være noe.
Han trenger flere organer.
Han har bare noen timer igjen.
Transplantasjoner redder mange liv.
Blant annet ditt.
Kona mi trenger transplantasjon.
En kvinne har dødd.
Jeg betaler hva som helst.
Vi kan ikke gjøre noe.
Kan dere redde gutten?
Hvilken blodtype har Marc?
0 minus.
Jeg finner en donor.
Hvordan?
Hvem skal du finne?
Jeg gjorde det for henne. Bestefar!
Nå er det for ham.
Rebeca.
Jeg elsker deg over alt.
- "Sant." - Transplantasjoner redder liv.
- "De redder liv." - Blant annet ditt.
"Blant annet ditt."
Jeg gjorde det for henne.
Nå er det for ham.
Musikken reflekterer brorskapets følelser
om både død og fred.
- Hallo? - Er det Olmo Mendozas far?
Ja.
Den sørgende, men vakre Virgen de la Soledad
bæres frem av de marsjerende.
om både død og fred.
Hun er i ett.
Den utrolige Virgen de la Soledad bæres frem av de marsjerende.
Rebeca.
Du tenker riktig.
Tenker du det verste, har du rett.
"Tenker du det verste, har du rett."
Amaia.
Victor og Olmo drepte barnet.
Si det.
Hvem av dem?
Ingen vet det.
Men ja...
de drepte gutten.
Var det den siste jobben de gjorde for faren?
Ja.
"Beklager.
Jeg har
ingenting mer
å legge til historien."
BEKLAGER. JEG HAR INGENTING MER Å LEGGE TIL HISTORIEN.
Det er nummer 21.
En av Dénias fineste villaer.
Jeg drar.
Du er tidlig oppe.
Hva har du på skulderen?
En ørn?
Jeg husker ikke.
Du dekket over den.
Jeg likte La Maca.
Ja.
Og en dag traff du henne.
Jeg var i vogn og kom meg etter operasjonen.
Og plutselig fant dere det dere trengte og flyttet sammen.
Det sa du alltid.
Var det bare tilfeldig?
Var du fan av La Maca?
Nei.
Jeg ble det. Jeg begynte å høre på musikken...
mens jeg skiftet på deg.
Og bestefar?
Hvorfor lot bestefar deg
av alle bo sammen med mamma?
Han visste ikke hvem det var.
Han betalte for det.
Han må ha betalt mye,
for ingen visste det.
Før Julieta...
Mora di sa det til mi.
Hvordan kunne du
bo med mamma og meg etter det dere gjorde?
Gutten ga deg livet.
Jeg ville pleie det i deg.
Fordi du angret?
Men så elsket jeg deg som ei datter.
Jeg ble som en far.
Så forelsket jeg meg i henne.
Jeg vet fortsatt ikke hvem.
Hvem som drepte gutten.
Jeg gjorde det.
Takk, pappa...
for å ha passet på meg.
Hallo.
- Marc. - Hallo.
Tekst: John Friberg