www.titlovi.com
LIČNA ISTORIJA DEJVIDA KOPERFILDA
Hvala.
Bilo da se ispostavi da sam heroj sopstvene priče
ili to mesto zauzme neko drugi...
...ovi trenuci moraju biti prikazani.
Došao sam na svet u "Vraništu".
Pegoti! -Stižem. Stižem.
Kao što sam obećala. Vidiš, Pegoti je obećala.
Stižem, ljubavi. Samo još tri sekunde.
Tri sekunde je predugo.
Gde su peškiri?
Dobro. Zašto nosim ovo?
Paničim. Totalno paničim. Pegoti, glupačo.
Sad, Pegoti!
Biću s tobom za 45 sekundi, 45.
Pegoti!
Samo diši. Samo diši, moja ljubavi. Vraćam se za dva udaha.
Pegoti!
Pokušavaj da se pretvaraš da ne boli. -Boli! -Znam.
Moj život je započeo mojim rođenjem.
Gospođa Dejvida Koperfilda?
Gospođa Trotvud. Čuli ste za nju? -Da.
Verujem da sam imala tu čast.
Pa... Sad je i vidite.
Mogu li da pitam, zašto "Vranište"?
Kad je suprug kupio kuću voleo je da misli da je bilo vrana okolo.
I da li je? -Nije!
Moj zaludni pokojni brat.
Nazove kuću "Vraništem", poveruje da vrane postoje.
Bolje bi joj pristajalo "Lakoverni dvorac".
Hoće li ova osoba više prestati, gospođo? -Nemoj, Pegoti.
Pegoti? Pegoti? Pegoti?
Da li je moguće da je ljudsko biće otišlo u crkvu i dobilo ime Pegoti?
Majka ti je kijala kad su te krstili?
Izvinite, kako se ono beše zovete? -Trotvud.
Smešno, mislila sam da vam je ime "Rugala se šerpa loncu", ali nema veze.
Evo je. Stiže devojčica.
Ili dečak! -Ne, ne, ne. Biće devojčica. Sigurno će biti devojčica.
Molim vas, nazovite je Betsi Trotvud Koperfild, a ja ću joj biti kuma.
I neće biti grešaka u životu ove Betsi Trotvud.
Niko se neće igrati njenim osećanjima, sirotica.
Bože, mnogo si mlada.
Treba nam babica ili doktor. -Ovde smo.
Dođi, ljubavi. -Fino i polako.
Trebaće nam peškiri. -Imam ih mnogo.
Fino i polako. Vrlo dobro, vrlo dobro.
Rođen sam u petak u ponoć.
To je to? Gotovo je? -Divne vesti!
Doktore, kažite gđici Trotvud vesti. -Kako je, doktore?
Udobno onoliko koliko mlada majka može biti.
Ne, kako je beba? Kako je ona?
Dečak je, gospođo. Srećan sam da vam čestitam.
Zašto čestitate? Dečak je prvi blizanac, a njegova sestra se upravo rađa?
Ne. Rodio se samo jedan dečak.
Smešno.
Vidi te, bebo Dejvi. Imaš lice kao breskva.
A ja volim breskve. Volim. Da, volim.
Sećam se Pegotinih grubih prstiju kao muškatni oraščić.
Smeješ se?
Sve mi je izgledalo previsoko.
U napad!
Evo ti, ti nevaljali zli zeče!
Vidim očev nadgrobni spomenik u senci
lelujavog drveća, kao džinova koji šapuću tajne.
"Krokodili žive u Africi, Americi i Australiji."
Kakvo izvanredno povrće. -Nije povrće, to su reptili.
Ne, kažem ti, krokodili su krompiri.
Imaju neravnine i šiljke.
Kakav je to svet dimljenih šunki i spanaća.
Lako se mogu setiti ljudi sa čvrstim karakterom...
Šta je ono Pegoti govorila, što si voleo, kad si bio mali?
"Svet dimljenih šunki i spanaća." -Ta je dobra. Zapisaću je.
Pamtiš sve što govori? -Teško je zaboraviti. -Istina.
...i utkati sećanja na njih u život koji me je čekao.
SEĆAM SE ODLASKA
Sve je zapakovana za put, Pegoti? -Jeste, gospođo.
Uvek idi u sredinu, Dejvi, ako želiš da pobediš u igri iks-oks.
Stigao je gospodin s crnom kosom i
posebnim manirima koji vas je dopratio iz crkve u nedelju.
Da, hvala ti, Pegoti.
Ovo su vaši omiljeni geranijumi? -Zaista jesu.
Uđite.
Skloni šargarepu. -Ti si sigurno glava porodice. -Ja sam dečak, gospodine.
Dragi dečače. Dođi, rukujmo se.
To je pogrešna ruka, zar ne, dečače? -Dejvi.
Možda se i tvoj način rukovanja primi?
Ti si vrlo hrabar dečak.
Dejvi, moj slatki krompiriću. Idemo do Jarmuta.
Moj brat će nas odvesti do tamo.
Pogledaj u nebo, Dejvi dečače. Ima ga i previše, zar ne? Čak i za ptice.
Ako je zemlja stvarno okrugla, kako kaže moja knjiga iz geografije, zašto je ovaj deo ravan?
Ne sviđa ti se, Dejvi?
Tamo je krtičnjak, pogledaj. To nije ravno.
Eno ptice tamo. To nije ravno. Eno cveta. I to nije ravno.
Ravno je i tačka, u redu?
Dobro, možda si u pravu. Pomalo je ravno.
Blizu smo luke.
Tamo rade Ham i Emili.
Četiri sata je. Završila sam sa čišćenjem ribe. -Već je četiri? Ove mogu da idu.
Evo ga. -Okrenem leđa na sekund a ti Hame toliki izrasteš.
Zaboravio sam koliko snažno grliš, Pegoti.
Polomićeš mi kosti. -Ta žena je ljudski krcko.
Gospodaru Dejvi, Ham. Hame, gospodar Dejvi.
Drago mi je, Hame. Ja sam gospodar Dejvi.
Takođe. Pokazaću ti gde živimo.
Da li je Emili tu? Ne, četiri sata je. One je... -Završila je sa čišćenjem ribe. -Da.
Dejvi, skoči. Hajde.
Pažljivo s njim.
Čekaj da vidiš ovo.
Ovde živimo, Dejvi dečače.
Neverovatno je. -Nije dvorac.
To je brod postavljen naopako. -To je Aladinov dvorac!
Bićemo kao pauci zarobljeni ispod šoljice za čaj!
Traži radost, taj dečak. I nalazi je.
Pegoti.
Ovo mesto je divno.
Dejvi, dođi da vidiš ovo.
A ovde ćeš spavati. -Sviđa li ti se, Dejvi?
Da, šta mislite, gospodaru Koperfilde?
Mislim da je ovo najpoželjnija spavaonica koju sam video.
"Najpoželjnija." Sviđa mi se tvoj rečnik, Dejvi.
Pegoti kaže da ti je majka dama. -Emili, gde su ti maniri! Ovo je Emili.
Zdravo. -Zdravo.
Da li su Ham i Emili tvoja deca?
Ne, oni su usvojeni. Njihovi očevi su se utopili.
O, Ham. Ne još jedna usta za hranjenje!
Pusti me da umrem i oslobodim se.
To je gđa Gamidž. I njen suprug se udavio.
Ovde ima mnogo davljenja.
Vidi ovo. Ne možeš se žaliti na malo dobre usoljene haringe.
Samo je gledaj.
Krompir je izgoreo, kao ugalj je.
I počinje. -Možda mi je ovo poslednji krompir.
Mogu li na plažu, ujače? -Jesi li završila s čišćenjem ribe?
Da, jesam. Završila sam u četri. -Riba se čisti do šest.
Riba pristiže stalno, znaš. -Ham, radim od svitanja.
Moraš da radiš dok posao nije završen. -Nema veze.
Idi, ali povedi mladog Dejvija.
Hajde. -Pazite da se ne udavite.
Šta je čišćenje ribe?
Ako ne želiš ruke kao moje, bolje ti je da ne znaš.
Hajde. Da li je tvoja majka stvarno dama?
Da, mislim da jeste.
Da li se bavi prepiskom i prima goste u sobi za slikanje?
Ne znam.
Gospodin s velikim rukama je došao da bi se divio našem geranijumu.
Volela bih da postanem dama. -On ima dve obrve.
Kažem obrve umesto očiju, jer su mnogo upadljivije na njegovom licu.
Da.
Gledaj! Pogledaj ovo, Dejvi.
Vidi se daleko od Jarmuta.
Emili, silazi! Razbićeš se na komade ako padneš.
Zdravo, Hame! -Ne bojim se.
Zdravo, Dejvi. Lepo se provodiš? -Da.
Draga mama, Jarmut je uprkos svemu najlepše mesto u svemiru.
Emili me je naučila da bacam kamenčiće i i žao mi je što ne možeš to da vidiš.
Ona i Ham su postali najbolji mogući prijatelji.
Šta je? Šta je?
Rekao sam im šta smo odlučili, naše novosti.
Da smo se verili? -Da smo se verili, da.
Ne možeš to samo tako reći. -Mi smo se verili.
Jesi li srećan, ujače? -Srećan? Reći ću vam koliko sam srećan.
Kao pas sa dve koske.
Ili kao vlasnik koji je u rupi, iz koje su iskopane koske, pronašao gomilu zlatnih satova.
I novac! Da, toliko sam srećan.
Svi treba da se venčaju. -Tako je!
Šta imamo ovde?
To je brod-kuća, gospodine.
Kuća napravljena od broda.
Crtaj samo kuću ili brod.
A ne ove gluposti.
Dobro došao nazad, Dejvi. -Gđo Koperfild da li je to novi prsten?
Jeste, moraš nam čestitati.
Dejvi, dobio si tatu.
Novog. -Novog tatu?
Da, tvoja majka i ja smo se venčali. -Htela sam ti reći ranije.
Oslovili ste moju suprugu prezimenom koje nije njeno.
Sad je gđa Merdstoun. Zapamtićete?
Sestro! Ovo je Džejn Merdstoun.
Džejn, moja supruga Klara Merdstoun.
Dobar izbor.
Žao mi je što sam propustila venčanje i priliku da te upoznam na vrhuncu tvoje lepote.
Dečak. Pretpostavljam da ima ime?
Ja sam Dejvid, gđice Merdstoun. Kako ste?
Nisam tebe pitala, dete.
Fale mu maniri.
Mislim da je salon svetao.
Okrenut je na jug. -Ja ću se pobrinuti za to.
Evo je.
Ja sam gđica Merdstoun, zagledaću svaki kredenac. I taj, i taj, i taj.
Izgleda kao voštana figura.
Ili holandski sir. -To si ti smislio?
Trebalo bi da zapišeš. -Kasnije.
Dejvi, dečače.
Vreme je za tvoju lekciju.
Glagoli imaju dva stanja:
jedno je aktivno,
drugo...
Klara! -Džejn!
Trebalo bi da se prebacimo na manje prijatne aktivnosti.
Džejn! -O, Dejvi, Dejvi. -Ne, ne govori tako. Ili zna ili ne zna.
Ne zna. -Džejn!
Podigni je. Čitaj.
Nekad danas, dečače!
Izvinite, gospodine. Ne mogu dok me gledate.
Kao da... Reči imaju klizaljke i skliznu mi. Mnogo sam glup.
Kao da učiš nameštaj. -Tišina, Džejn Merdstoun!
Nisi glup, samo si nervozan. -Tišina, Klara Merdstoun!
Klara Koperfild, gospodine!
Edvarde. -Dođi. -Edvarde, molim te, ne. -Klara. Dođi, dečače.
Dopusti suprugu da vaspita tvog sina. -Edvarde, molim te!
Ne. Pusti me! Dejvide. Čekaj. Dejvi.
Kad god imam neposlušnog psa ili konja ja ga istučem.
Potčinim ga, čak iako ga to košta svake kapljice krvi.
Pokušavam da učim, ali ne mogu dok me vi i gđica Merdstoun gledate!
Ma nemoj mi reći?
Edvarde, molim te, prestani! -Klara!
Dozvolite mi da razvalim vrata, gđo Koperfild. -Gđo Merdstoun. -Džejn!
Edvard ga podučava. -Džejn! -Pustite ga.
Lice kao holandski sir. Novi tata. Čuveni geranijum. Podčini ga.
Šta će biti sa mnom? -Odlaziš. -U školu?
Obrazovanje je skupo, dečače.
Ono što je pred tobom je borba sa svetom.
I što pre počneš s njom to bolje!
PROGNAN SAM U LONDON
MERDSTOUN
Staviš čep s ručnim vadičepom i dodaš je Bledom Krompiriću. On stavi etiketu.
Imaš pet minuta ili će te stari Krikl obesiti zbog zabušavanja. Idemo.
Povuci. Samo povuci. Samo povuci. -Tako je sićušan!
Ne brini, smislićeš nešto. Gde živiš?
Spavam kod porodice Mikober, koju tek treba da upoznam.
"Koju tek treba da upoznam?" Gde si ti rastao? U Vindzor palati?
Evo, vežbaj.
Tišina!
Rekao sam tišina, zar ne? Nisam rekao da prestanete da radite!
Ko je razbio flašu? -On je, gospodine.
Razbijaš boce? Prvog radnog dana?
Žao mi je, gospodine. -Žao ti je, je li? Videćemo koliko.
Znaš moja pravila. -Pravila. -Pola dana rada plaća jednu bocu. -Bocu.
Čuveni dečak koji ujeda. Priđi. -Ujedajući dečače! Priđi.
Srećan sam što poznajem tvog očuha. -Očuha.
Čoveka s čvrstim karakterom. -...kterom.
Zaveži je za njega, Tangej. -Veži, Tangej. To sam ja. Izvinite.
UJEDA
Vidi natpis na njegovim leđima. Šta piše? -Da ujeda.
Hej! Otvori vrata! -Ne možeš pobeći!
Varalice! Znamo da si unutra!
Hajde, Mikobere! -Mikobere, unutra si?
Hajde, otvori vrata! Skidaj katanac!
Hajde, Mikobere! Odmah otvori vrata!
Vi ste g. Mikober? -Vi ste gospodar Koperfild? -Jesam.
Kako ste, gospodaru Koperfilde?
Vrlo dobro.
Gospodaru Koperfilde, bilo bi mi od pomoću kad biste se pridružili onim džentlmenima
i oponašajući njihove klevetničke povike izgovorili sledeće: 'Vamo, iza. On uteče.
Ovamo, iza... -'Vamo. -Ovamo. -'Vamo, kao tamo-vamo.
'Vamo. -'Vamo, iza.
On pobeže. -Uteče. -Uteče.
Tačno. Sjajno. Ovo je pravi trenutak.
Otvori!
Hajde!
Pare na sunce, moliću!
Mikobere! -'Vamo, iza. On...
Šta? -...uteče? -Uteče. -Mikobere!
Evo ga! Mikobere, dođi!
Vratićemo se sutra, Mikobere.
Ne možeš se zauvek kriti. -Nećeš se izvući.
Odlično izvođenje, gospodaru Koperfilde. Dobro došao u naš skromni dom.
Ko su...? -To su... -Šakali! Hijene! Zadovoljstvo mi je!
Ova žena je zenica mog oka, gospodaru Koperfilde.
Moje srce kuca za nju.
Ukratko, moja supruga. -Kako ste?
Duguješ mi za sveće. Plati mi. -Biće. Platiću ti.
Sat. Sat. -Ne, daj mi taj sat. -Ruke k sebi, ti odvratno stvorenje.
Sat je vrlo dragocen. -Mikobere! Mikobere! -Ostavite me na miru!
Hvala. -Ne, ne, ne!
Dobro, to je to!
To je to! Ovo je previše!
Okončaću ovo. Gde mi je britva? Britva. -Mislim da je nismo prodali.
Britva!
Sec i kraj. Daću im krv koju traže. -Nikad. Drži je.
Ako odlaziš, i ja ću!
Ako vam nešto znači imam nešto novca za večeru od g. Merdstouna.
Tako je talentovan.
Evo. -Gđa Mikober je poznata po svojim ovčijim kotletima.
Želite li jedan? -Ne, ne. To su tvoji posebni kotleti i naročiti krompiri.
Slobodno se poslužite. Ovo je prava gozba.
Odlično.
"To su tvoji posebni kotleti i naročiti krompiri."
London ima najviše čuda i poročnosti nego svi gradovi sveta.
Gradovi.
I na nama je, Dejvide, da idemo kud god izaberemo.
Ne, ne dole. Poverioci su taj put učinili neprohodnim.
Dva krojača i najnerazumniji čovek za pogačice.
Još poverilaca.
Oštrač noževa, mlekar i neobuzdani cvećar.
Loše stojimo finansijski, ali nešto će iskrsnuti.
Ali zar nam neće nestati puteva? -Već jeste. Beži!
Ovuda! To je sv. Pavle.
Napred! Desno! Desno! Desno.
On je zapušač svih zapušača.
Pet minuta.
Nastavi tako, Vilsone, inače ću morati da začepim još šest
da bih nadoknadio tvoje četiri. Zamisli da si akrobata.
Mnogo bolje. Dobro je. Brže.
Nadam se da je tvoj dan bio izvanredniji od mog.
Svakako je uključio izvanredan broj flaša.
Da je g. Mikober imao šiling za svaku bocu koju si začepio u skladištu danas...
I dalje bih se suočio s izvanrednim groznim ogromnim dugom.
Ja sam kao sasušeni paradajz u našoj bašti. Ukratko, izbezumljen sam.
Očekujemo li posetioce? -Izvršitelji. Sakrij... Sakrij kašike!
Dete. -Tepih. Tepih. -Držim ga.
Drži dete. -Držim je. -Drži tepih. Pusti ga.
Šta se dešava?
Izvršitelji. Gotovi smo. Sunce zalazi nad nama. Zatvor nas čeka.
Zavese. -Uzima zavese.
To nije tvoja piletina. Kradeš pošteno zarađenu piletinu.
Bar mu dozvoli da završi s jelom, zlobni majmune.
Skloni ruke s Mikobera. Pomodri kao breskva.
Marta! Izvršitelji odvode Martu!
Dođi. -Dobro je. Nadam se da ste srećni.
To su sve moje stvari! Sveti Pavle.
Dok nešto ne iskrsne.
Koperfilde!
Uđi. -Uđi.
Tvoj očuh me je obavestio. -Obavestio. Da ti je majka bolesna. -Bolesna.
Koliko teško? -Kaži mu. -Džejn. -Džejn.
Molim vas, recite mi. -Neću te lagati.
Vrlo je bolesna. -Vrlo je bolesna. -Vrlo je bolesna. -Vrlo je bolesna.
Opasno bolesna. -Mrtva je.
Mnogo nam je žao.
Kad je sahrana? U subotu. -U subotu.
Subota.
Da li da pođem sad s vama ili kasnije da uzmem kočiju?
Ne, u prošlu subotu. Već je sahranjena.
Nismo hteli da dižemo larmu. -Larmu.
Koperfilde! -Koperfilde!
Koperfilde, dozvoliću ti to. Uznemiren si.
Ali nemoj... -Nemoj...
To je to. Pola dana rada. -Pola od ništa je ništa.
S obzirom na tvoje preterano reagovanje dobro je što nisi bio na sahrani.
Ne možete da uzmete od nekog ko nema ništa!
Ništa! -Misli na svoju budućnost, dečače!
Sem tvoje tetke Betsi nemaš nikoga.
Zaslužujem više od ovog. Mnogo više!
Dejvide!
Vas dvoje ste duhovi. Uvek ste bili mrtvi.
Tišina!
Hej! To je moja kutija! Ne!
Hej! Hej! Lopove!
Izvinite. Znate li gde gđica Trotvud živi?
Oko 1,6 km gore ovim putem.
Srećno. Žestoka je poput jazavca. -Hvala.
Dženet! Magarci!
Magarci! -Hajde! Hajde! Bežite!
Iš, iš, iš! Bežite s mog travnjaka! Udariću vas po ušima!
Idite! Ovo je oblast bez magaraca! Miči se!
Neverovatno! -Neko! Neko, molim vas! Kralj Čarls I. Sigurni smo da je mrtav?
Poslednji put kad je viđen u javnosti nije imao glavu.
Dobro. Hvala ti. Zahvaljujem. Eno dečaka tamo.
Ne, ne. Iš. Ne trebaju nam mladići. Imam vile.
Ja nisam obični mladić. -Pozvaću policiju.
Slušaj! Ti si moja tetka!
Dženet! Ja sam tvoj bratić.
Ja sam Dejvid Koperfild. Iz "Vraništa". -Gospodine Dik!
Zlostavljan sam i radio sam posao koji mi ne pristaje. Ti si jedina porodica koju imam.
Uđi. Uđi. Dženet! -Da, gospođo? -Gospodine Dik. -Da donesem vodu.
Slabo sam jeo.
Mislim da vidim magarce tamo. -Gospodine Dik!
Ne pipaj ništa. Tako je. Tako je. -Žao mi je. -Možeš li prekriti stvari?
Evo ga. -Ne u fotelju. Iz Beča je. -Vrti mi se. -Na sofu.
Pada na fotelju. -Pašću. -Onesvestio se.
Hej? Možeš li da ustaneš?
Šta radiš? -Dajem ti lek. Oživljavam te. -To je dresing za salatu. -Stvarno?
Mislila sam da je armanjak. Nemam naočare.
Imaš li negde salatu prekrivenu melemom?
Glava mu je potpuno odstranjena? Sigurni smo u to?
Ostavimo Čarlsovu glavu po strani na trenutak, g. Dik.
Nastavićemo kasnije. Razumem.
Kako ste? -G. Dik, ne budite ludi, niko nije pametniji od vas samo kad hoćete.
Dejvid Koperfild, moj brat, čuli ste da ga pominjem?
Da, baš malopre.
O, mislite pre toga? Da, sećam se. Gladan sam.
Kolači. To su kolači. -Gospodine Dik.
Moj brat, Dejvid Koperfild, ovo je njegov sin koji je pobegao.
Šta ćemo s njim? -Ono što možete je...
Da sam na tvom mestu, okupa bih ga. -Dženet! -Da? -Pripremi kadu. Tu si.
Da, gospođo. -G. Dik, uvek pogodi.
Stvar je u tome da nisam dugo jeo.
Magarci! Dženet! -Da, gospođo?
Ima ih bar 50. -Prava najezda. -Hvala.
Da li će moja tetka stvarno da...? -Primeni nasilje nad dečakom? Da.
Ona je neverovatna žena. Vrlo nežna.
"Neko! Neko, molim vas! Neko, molim vas!"
"Odrubljena glava?" "Sigurni smo?"
"Dženet! Magarci!"
OČARAVAJUĆI ROĐAK MOJE TETKE
Dobro jutro, g. Dik. -Uđi, uđi. Crtam slovo "kju".
Veliko slovo "kju". Pokušavam različite oblike.
Ovaj mi se sviđa.
Cigara u pepeljari. Vidiš li? -Ili zmaj na kanapu.
"Sečivo dželata hladno je i oštro." -Izvinite?
Tvoja tetka mi je dala ovog zmaja da bi me ohrabrila da izađem
povremeno iz kuće dok ona pije kafu u miru.
Još uvek nisam izašao.
Vidim da pišete priče o Čarlsu I.
Zašto? Zašto to govoriš?
Vidim prigodne napomene o njemu. Posvuda. -Da.
Da, kralj Čarls I mi se prikrada.
Pokušavam da sastavim peticiju o poboljšanju uslova stanovanja za siromašne radnike,
radim vrlo naporno na tome, ali misli o glavi kralja Čarlsa mi stalno naviru.
Izvinite. Glavi kralja Čarlsa? -Da.
Odsekli su mu je zbog neslaganja. -Godine 1649. To je dobro dokumentovano. -Stvarno?
Iz razloga koji mi nisu sasvim jasni, odlučili su da
njegove uznemirujuće misli iz njegove glave presele u moju.
Vrlo nezgodno. Moram da ih zapisujem, vidiš. -Zapisujete ih?
Da, ja...
"Podižem gubilište noseći dve košulje,
tako da se drhtanje može pripisati samo mom strahu."
Sigurno misliš da je ovo vrlo čudno. -Ne, ne, ne!
Nikako. Nešto slično se i meni dešava.
Stvarno? S kraljem Čarlsom?
Ne, ali sam shvatio da kad sam s nekim osobama čvrstog karaktera,
njihovi glasovi mi se urežu u misli.
I...
I ja ih takođe zapisujem.
Kao i stvari koje zapažam. Ovo je sv. Pavle.
Vidite.
"Pospane oči gđice Merdstoun kao dva crvena sunca."
"Boce se pokreću železnim klipovima
koji idu gore-dole kao melanholični ludi slonovi."
Šta mislite? -Mislim da je vrlo dobro.
I tvoj rukopis je odličan. -Doručak je spreman!
To bi bio doručak.
Tetka, g. Dik da li je on uopšte...? Pominjao je Čarlsa I? -Poprilično.
Povezuje se s određenom situacijom s velikim uznemirenjenem i uzrujanošću.
Ali nek te to ne zavara, njegov um je britak kao hirurški nož.
Možda mogu da mu pomognem. -Onda idi, Trotvude.
Dženet čas posla može da skuva jaje na meko. -Hvala.
Izvinite. Trotvud? -Da, mislila sam da te mogu zvati Trotvud.
Ako ću finansijski pomagati mog bratića, želim da mi se dopada njegovo ime.
Trotvud, to sam ja, da.
Gospodine Dik!
Gospodine Dik? Gospodine Dik?
Je li vreme ručku?
Ne, misli iz glave kralja Čarlsa vas usporavaju?
Pokušavam da ih držim pod kontrolom, ali se nagomilavaju i tlače me.
"Dok umirem, odmičem se od korumpirane krune ka..."
Ne, g. Dik, možemo ih osloboditi. Možemo ih poslati u nebo.
Ne mogu reći da se osećam bolje. -Mora da poleti prvo. Dođite.
Vreme je za puštanje zmaja! -Vodi! Vodi!
Gore, gore, gore! Leti! -Tako je, g. Dik. Polako. -Ne mogu da verujem.
Nebo upija moje reči.
Što više reči idu... -To moje misli postaju bistrije.
Nisam se ovako osećao...
Kao da se ponovo pripremam za pravosudni ispit.
Pre svega ovoga, delio sam stepenište s Tomijem Tredlsom. Bio je sjajan momak.
Francuzi bi rekli: Divan drug.
Vidi ti to. Potpuno sam zaboravio da govorim francuski jezik.
Ovo je izuzetan dan. -Divno je videti vas tako slobodnog.
Nije li to veličanstveno? -Divno.
S jednom rukom, gospodine. S jednom rukom.
Ovaj dečko je sjajan. -Hvala. -Trotvud. Dejvidov sin.
Hvala, Trotvude Dejvidsone. -Zadovoljstvo mi je, gospodine.
Magarci! Iš! Iš! Hajde!
Bežite! Skuvaću gulaš od vas! Pravi sam zlikovac!
Tako je. Iš. -Vrlo nasilno teranje. -Zdravo.
Patimo od najezde magaraca.
Ti si sigurno Trotvud. Ja sam Vikfild.
Vodim računa o finansijama tvoje tetke. Ovo je moja ćerka, Agnes.
Naklon. Retko ko mi se klanja.
Nadam se da ću započeti novu modu. Sem ako smatrate da je to neprikladno.
Nikako, Trotvude. Tražiću da to radite svaki put kad se vidimo, kao da sam carica.
Ili umobolna. -O, gospodine Vikfilde. Agnes lepo te je videti.
Dobro ste? -Bilo je to lepo putovanje.
Stvarno? -Da li je rano za šeri? -Malo.
Vino, onda. U Singapuru je sedam uveče. Valjda. -Oče, prerano je za piće.
Trotvude, g. Vikfild je vlasnik jedne
dobre obrazovne ustanove u Kenterberiju.
Odmah je za petama poznatijih ustanova.
Nikad mi se nije ugasila žeđ za obrazovanjem.
Stvarno? Odajete utisak vrlo obrazovane osobe.
Sav ovaj razgovor o žeđi čini me žednim.
Kako ide posao, g. Vikfilde? -Sve je dobro.
Naravno uvek ima izazova. Smanjene tarifa.
Nestajanje merkantilizma. Mogu vam pokazati na globusu...
Ovde, u Evropi i Americi. Mogu da nastavim s nabrajanjem.
Indiji. -"Sve je dobro", bilo je dovoljno.
Neko, neko!
Ne, ne, ne, g. Dik. Dođite. Pridružite nam se.
Zdravo. Ja sam g. Dik. Mnogo volim kolače s đumbirom.
Kao i ja, g. Dik. Obožavam ljuto.
Mnogo mi je drago što smo se upoznali. -Takođe. Hvala.
Možete li nešto da mi potvrdite? Moja glava... -Da?
Jesam li u pravu? Glava mi je spojena s telom? -Da pogledam. Jeste.
Bez ikakave sumnje jeste. -Drago mi je što to čujem.
Želiš da vidiš mog zmaja? -Da, molim. Hvala. -Idemo, Dejvidsone.
Gde je? -G. Dik? -Ne.
Agonija. Govori o kraljevoj agoniji. To ide tamo gore.
On veruje da kad su pogubili Čarlsa I da su kraljevi
problemi preleteli iz njegove glavu u glavu g. Dika.
Zato ih šaljete da odlete na zmaju? -Tačno. -To je logični sled stvari.
Sviđaš mi se. -Kakva srećna slučajnost i vi se meni sviđate.
Dejvidsonova ideja. Dečko je čudesan.
G. Dik, izgledate kao da svirate bubnjeve. -Izgleda. -Zapiši to.
Srediću da se Trotvud upiše kod gđice Strong. Ovo zahteva proslavu. -Da.
Ura! -Ura.
Pre sam mislio na... -Čaj? Dženet? -Da.
Čaj. -Čaj. -Čaj. -Čaj. -Čaj. -Čaj.
Može čaj. -Vreme je za puštanje zmaja!
G. Vikfilde, uzmite jednu veliku čašu vina? Mnogo ga volite. -Volim, g. Dik.
Dirnut sam što ste se setili. -Radi, Agnes!
Ne bih da se hvalim da sam stručnjak, ali... -Radite li ovo svaki dan?
Gledajte! -Gledaj koliko je srećan.
Vreme za puštanje zmaja!
Nedostajaće mi naši piknici kad odeš u školu.
Dopašće ti se škola gđice Strong.
Nije u najboljem stanju, ali je dobronamerna. -Pomalo kao moj otac.
O, nemojte.
Hvala.
SAZNAĆU DA LI SAM DŽENTLMEN
U redu je. -Ne, ne. Nije mi problem. Iz čisto hrišćanskog zadovoljstva.
Ja sam Jur... -Možete li otvoriti vrata? -G. Vikfilde, polako.
Ove stepenice su smrtonosne. Mnogo su visoke.
Juraja, nema potrebe. -Ne mogu. -Još malo. Hajde. Jedan korak.
Polako. Eto ga. -Gospodine Vikfilde. -Gospođice Strong. Dobro došli.
Vi ste dobro došli. Ja sam već ovde. Zbunjen sam. -Od truckavog puta.
Ovo je Kropvud Troterfild. Trotvud Koperfild.
Drago mi je, gđice Strong. -Zadovoljstvo je moje.
Šta vam je to u ruci? -Samo parče zida. Ali sve je u redu. Pratite me.
Mi živimo tamo. Poseti nas. -Hoću.
Ja sam Juraja Hip... -E, evo nas!
O, Bože. Ovo je razočaravajuće. Juraja, kaplje.
Da donesem kantu? -Hvala. Pratite me.
Kao i sve velike stare ustanove i mi imamo naše male tradicije.
Dobro jutro!
Dopustićemo g. Stirfortu da završi smešnu priču o učitelju geografije.
Nosi najkraću od svoje tri perike.
Ovo je Koperfild. Nov je.
Toliko sam shvatio, gđice Strong, ali hvala na obaveštenju.
Odlično, g. Stirforte.
Oduševljen sam što smo se upoznali, gospodaru Koperfilde.
Hvala. -Juraja, odnesi to u spavaonicu. -Duboko sam ponizan.
I tako je Juraja Hip obrisao sebe iz sobe.
Stirfort. Džejms Stirfort. -Dejvidson. Ne, Dejvid...
Ne, izvini. Trotvud Koperfild. -Ima li crtica između?
Vidiš, tetka me zove... -Kako bi opisao našeg druga Hipa?
Komplikovan je. -Komplikovan. -U kom smislu? -Teško ga je opisati?
Trza ustima kao radoznali gušter. -Da, radi to. Kaži još nešto.
Stoji ti toliko blizu, bliže nego tvoja sopstvena košulja.
Da. Imaš britak jezik. Sviđaš mi se. Dođi, sedi. Markame, pomeri ove momke. Brzo.
Pomerite se. -Dođi, sedi. -Još se pomerite. -Sedi ovde. -Izvini.
Pazite! -Izvini za urušavanje. Fondovi starog Vikfilda presušuju.
Za razliku od njega. -Voli da pije. Znaš Vikfilda?
"Da li je rano za šeri?"
Ovako pokušava da uvuče iglu.
Pa, dobro došao. Da?
Dobro došao.
Drago mi je da si došao.
Lep kroj prsluka. Ko ti je krojač? -Neki čovek.
Iz Dovera. Tetka me je odvela... -Tetka te je grdila?
Sigurno me je nekoliko puta dobro izgrdila.
Bela rada u polju nije tako sveža kao što si ti.
Zvaću te Dejzi (Bela rada). Da li bi ti smetalo? -Nikako.
Zašto bi, Dejzi?
Imam neko vino od ribizle i kolač s bademima, hoćeš li?
Vrlo rado. Hvala.
Imaš li sestru,...
...Dejzi? -Nemam. -Šteta.
Dejzi.
Da? -Čitaj mi.
Ne mogu da spavam. -Čitati?
Knjiga je predugačka. Da ti ispričam neku moju priču?
Možda o ljubaznoj bolničarki koja je spavala u prevrnutom brodu u Jarmutu.
Ne volim čudne priče. Izvini. -Dobro.
Znaš li neku strašnu priču? -Znam o zlom vlasniku fabrike. Da.
Zove se Merdstoun i uživa u plašenju dece.
Dosta! -Čudovište. -Ima jednako okrutnu sestru.
Dakle, on ima sestru.
Ona je hladna i metalna dama.
Polomiću je -Onda ću ja polomiti tebe. -Džejn! Džejn!
Tišina! -Ne!
Hoće li biti osvete? Čekaj malo.
Slušaj me.
Izmislio si ove priče o dečaku iz fabrike tek tako?
Da. -Dejzi, ti si stvarno osmo svetsko čudo. -Hvala. -Treba da objaviš to.
Znaš mnogo detalja iz fabrike. Otac ti se bavio proizvodnjom?
Očuh. -Očuh?
Imao si očuha, ali te je odgojila tetka?
Pogledaj. Ko je ono, Stirforte? -A, da. Najstarija gđica Larkins.
Lepa je, zar ne? -Plamteći lepa. -Verena je za kapetana.
Jer nije mene još upoznala. -Pogledaj.
Dve pobegle pudlice gđice Strong. -Veoma zabavno.
Hej! Dame! Prebiću vas s jednom rukom. -Hoćeš da se biješ? -Da.
Onda, gospodine...
recite kad! -Tuča!
Pretpostavljam da umeš da boksuješ? -U izvesnoj meri, naravno.
Dobro, gospodo. Nije dozvoljeno pritiskanje očnih jabučica.
Ne... U stvari, sve ostalo je dozvoljeno. Pozor, počnite!
Ustani! Odmah ustani! -Dejzi primeni aperkat. -Šta? -Aperkat.
Gotovo je. Gotovo je.
Dejzi. Na neki način bio si vrlo dobar, Dejzi.
Odvedimo te u Vikfildovu kuću. Hajde. Ustani.
Hvala. -Hvala.
Hajde.
Probaj da ne umreš ili bilo šta tako dosadno, Dejzi. -Potrudiću se.
Kakav samouveren gospodin.
Majka me je naučila medicinskim osnovama.
Ona je pralja ovde. Pere vašu posteljinu.
Uvek je vrlo čista. Relativno.
Puknuće od zahvalnosti što ste to primetili, gospodaru Koperfilde.
Gđica Vikfild je vrlo... Zar ne mislite? -Vrlo je šta?
Dragi Trotvude, rekli su mi da si ovde.
Bože, pogledaj te. Verujem da je drugi momak strašno povređen.
O, da. Gotovo je mrtav. Premeravaju ga za kovčeg.
Kakav je Juraj bio? -Kao ljudska prehlada je. Toliko se unosi. -Da.
Kao da ti živi u nosu i kopa rupu. Spomenuo je majku? -Majku?
O, Agnes, puknuću od zahvalnosti što si mi postavila to pitanje.
Stirfort te je uvukao u tuču? -Ne. U stvari, probao je da me zaustavi.
Misli da džentlmen ne treba da se tuče s mesarovim sinom. -Džentlmen? -Da.
Stirfort misli da sam džentlmen.
I jesi.
Pretpostavljam da mu nisi ispričao o svojoj prošlosti. -Nisam.
Prvi put me neko smatra jednakim sebi. Sem tebe, Agnes.
Gledam te kao sestru. -Posebnu?
Posebnu sestru.
Smem li vas pozvati na čaj, gospodaru Koperfilde? Sa mnom i majkom.
Kakva šteta. Bojim se da imam obaveza taj dan.
Koji dana? Mislim da nisam rekao dan. -I nije. -Razumem.
Gospodaru Koperfilde, razumem. Nije prikladno da vas pozivam na čaj.
Ne, ne, biće mi drago da dođem, g. Hip. -Zovite me Juraja, molim vas.
Majka će poleteti kao raketa. Kao raketa.
Možda 14-tog, u četiri? I ukoliko gđica Vikfild želi...?
Nažalost tad sam zauzeta.
Naravno. Planirao sam da ti se pridružim, zar ne, Agnes?
Mislim da nisi.
Dobro. Onda definitivno dolazim na čaj. -Tako sam ponosam, što ste pristali.
To vam više ne treba? -Ne, naravno. -To je fin komad mesa.
Nadam se da se niste uvredili.
Tri stotine ura! I 12 kraljevskih oho!
Što više zmaj odleti sve te čudne misli iz glave kralja Čarlsa izgleda samo nestanu.
Sviđa mi se, ali ispričaj onu o siromašnom dužniku s groznom harmonikom.
"Nešto je na putu." -"Nešto će iskrsnusti." -Da, to. -Odlična opažanje, mladiću.
Dobili smo novog člana. Profesor Mikober.
Dobro jutro, dečaci. Molim vas, sedite.
Bože, mora biti da je škola ostala bez novca.
Čini mi se da si živeo s profesorom u Londonu, g. Koperfilde.
Profesor? Da, kratko, ali u isto vremem i dugo. -Vrlo lepo. Vrlo uglađeno.
Juraj.
Dobro jutro, dečaci.
Dobro jutro. Dobro jutro.
U koje jelo iz velike gozbe znanja ćemo zajedno zaroniti u ovom trenutku?
Ukratko, šta trenutno učite? -Latinsku gramatiku, gospodine.
Latinski? Dobro. Dobro.
Amo, amas, amat. Da. Amo, amas, amat.
Gymnasium. Geranium.
Coliseum. Australasian.
Possum. -Ne. Possum je zver iz Australasiana. Mala distrakcija.
Smejuljite se, gospodo?
Urnebesno je? Ukratko, je ha-ha? Ne bih rekao.
Ono što vam treba je pomoć da se koncentrišete.
Veruje se da muzika može pomoći u upijanju znanja.
To je on. -Ne govori ništa.
Dosta! Dosta! Dođe mi da probušim olovkom bubne opne.
Molim, gospodine? -Stirfort je mislio da je instrument možda napukao.
Nisam. Mislio sam da je depresivan muzičar.
Tišina, g. Stirforte. Ko ste vi da vređate džentlmena?
Gde je taj džentlmen? Vidim samo bezobraznog prosjaka.
Čula sam neko pištanje, profesore. Veverica se opet zaglavila u cevima?
On nije profesor. Pitajte ga za dužnički zatvor.
Iznuđivao je novac godinama od Dejzi i pratio ga je ovamo kako bi nastavio s tim.
G. Stipgordž je u pravu. Na moju sramotu bio sam u zatvoru.
Čak smo i mi povukli crtu kad su u pitanju bivši zatvorenici.
Iako je često ta crta iznad već podvučene crte u stvari.
Moramo se rastati, ako dozvolite. G. Hip, ispratite ga.
Stirforte!
Mikober je bezopasan. -Lopov je koristio tvoju dobrotu.
Treba da mi zahvališ, Dejzi. -Zovem se Dejvid! Ne Dejzi, ne Trot!
Zovem se Dejvid Koperfild! -Zašto se onda ne držiš toga?
Veliki korak. -Gore. -Gospodine Mikobere! -Ulazi.
Gospodine Mikobere. -Gospodaru Koperfilde.
Tek što smo se sreli opet se rastajemo.
Kao priča iz Biblije. Mora biti da postoji o tome neka. -Da.
Znali ste da studiram kod gđe Strong pre no što ste došli ovamo? -Koliko se sećam, ne.
Ali predajete u istog zgradi gde sam i ja...?
Čista sudbina i slučajnost. "Kao muve bezobraznim dečacima to smo mi bogovima."
Da citiram našeg poslednjeg pesnika. -Šekspir.
Ukrcavanje. Ko se ukrcava?
Pitam se...
Našao sam novac za put, ali mi fali za karte.
Pitam se mogu li vas zamoliti... -Samo napred.
za tačno četiri funte, deset šilinga i tri penija?
OD KENTERBERIJA DO LONDONA 1 FUNTA
Pet funti. -Postaraću se da je sve četvorostrano rešeno. Ukratko, kvit smo.
Geometrija.
Srećan put.
Pretpostavljam da ste zaboravili. -Molim? -Pretpostavljam da ste zaboravili.
Čaj!
Evo. Kolač? Prilično je čvrst.
Volim čvrste kolače. Volim da znam da jedem kolač.
Ne trpi vazdušaste kolače. -Jasno mi je.
Ovo izgleda vrlo...
Bože. To je...
Divno je tvrd.
Vidim da učite, g. Hip. -Ako možete zovite me Juraja.
Da. Želim da poboljašam svoje sudsko znanje.
Nadam se da bi g. Vikfild mogao da me uzme za šegrta.
Možda postaneš partner. -Zadirkujete me?
Ti to vidiš kao zadirkivanje. Mislio sam iskreno, Juraja.
Juraja! Čula si? Rekao je Juraja. -Jesam. -Bez podsticanja, majko.
Džentlmen. -Kad vas čujem da kažete Juraja, kao da ćaskamo. Oduševljen sam.
Žurite se? Brine li vas da je skromnost zarazna bolest?
O, ne. Samo ne mogu da ostanem dugo.
Možete ako zaključam vrata. -Možemo ga držati kao ljubimca.
Molim? -Šala. Izvinite. Bila je to šala.
Pokušavao sam da naučim džentlmenski humor iz knjige.
Jeste. -Uistinu. -Šta mislite o g. Vikfildu?
Prilično uživa u vinu, zar ne?
Video sam ga da pije, ali... -Videli ste ga? Dobro je znati.
Vaš poznanik, profesor.
On pripada staleži? -Spavanje s prosjacima. To je uobičajeno u Londonu?
G. Mikober nije prosjak. On je čovek s varirajućim... -Još čaja.
Vodio sam zanimljiv razgovor sa Mikoberom dok sam mu pokazivao školu.
Zadivljujuće. Vaše vreme u Londonu.
O, majko? -Da? -Donesi nam još jednu bocu mleka.
Ova je prazna i potrebna nam je još jedna. -Kao da vas uznemiruje ta boca.
Vaš prijatelj Stirfort prezire nižu klasu. Prava je fabrika prezira.
Šta mislite o tome da mi obezbedite zaposlenje kod g. Vikfilda?
Razmišljam o tome da bacim na vas ovaj kolač. Polomio bi vam rebro.
Volite nasilje, zar ne?
O, vidi vas samo.
Još kolača. Morate malo poneti kući.
ODLAZAK KUĆI I IZGLEDI ZA BUDUĆNOST
Želim kući. -Još dva sata. -Magarci će se vratiti. -Onda za 45 minuta.
Gospodine Vikfilde! Zemlja je neravna. Pre minut sam gotovo pala.
Vrlo je opasno! -Jeste. Treba nam znak upozorenja!
Još vina? -Ne za mene. Ni za njega. Mnogo hvala.
Shvatam. Dakle, želite da odnesem ovo ukusno crveno vino?
Da, molim vas.
U stvari, možda mrvicu. Hvala. Trunku.
Gospođo Stirfort.
"Hej, dame!"
"Mogu vas prebiti jednom rukom."
Popravljaš se.
Džejmse? -Majko. Ovo je...
Dejvid Koperfild. Drago mi je da smo se upoznali gospođo...
Kakvo vam je poreklo g. Koperfilde? Ko su vaši ljudi?
Moji ljudi? -Vaša porodica. Imate li je?
Roditelji su mi umrli kad sam... -Predškolsko? -U Londonu. -U kojoj školi?
Krikl. -Krikl? To je neki svetac? Ne bih rekla. Ko je bio upravnik?
Gospodin Merdstoun. -Kakva je bila uniforma?
Pantalone, naravno, i...
U svakom slučaju... Džejmse, otkako sam ovde ti si sve belji.
Videćemo se na beskonačnom govoru gđe Strong. Ponela sam knjigu. I jastuk.
Moja majka. -Bože! -Da.
Primetio si ožiljak? -Jesam.
Kad sam bio mali jednom me je iznervirala i bacio sam čekić na nju.
Srećno i Bog te blagoslovio.
Bio si mi omiljen i najzgodniji.
Evo knjige. -Hvala.
Nema ni daška vetra.
Da, vazduh je miran kao kraljevski leš. -Kako si? -Trotvude!
Da te upoznam s g. Spenlouom. Tvojim budućim poslodavcem. -Šta ću biti?
Znaš, Trote. Proktor. -Da, izvinite. Dobar dan. -G. Spenlou.
Gospodine Spenlou.
Zdravo, Dejzi. -Ne maši.
Buljite. Nešto mi fali? -Ne. Bože, ne.
Oprostite mi na nepristojnosti.
Izvinjava se, Džipe. Da mu oprostimo? Kaže da hoćemo.
Hvala, Džipe. -Ništa, gospodine.
Dobro govori. -To sam u stvari bila ja.
Volim da se pretvaram da ume da priča. Neki misle da je to glupo.
Ne. I ja to stalno radim.
Zar ne, g. Drvo jabuke? Da.
Ja sam Dejvid Koperfild.
Još uvek ste drvo? -Nisam. -Ja sam Dora.
...Spenlou. -Spenlou? Dora Spenlou?
Da. Ne znam što sam to tako izgovorila. Dora...Spenlou.
Obično to ne radim. -Trotvude! Gospođice Spenlou! -Izvinite. -Da.
Zdravo. -Molim? Šta je to bilo? -Samo Džip.
Zdravo. Drvo. Drvo jabuke.
Znam.
Izvini? -Znam.
Agnes, videla si g. Spe...?
Izgledaš zanosno. -Hvala. -Zaljubljen sam.
Stvarno? -U potpunosti.
U Doru...Spenlou. Ne znam što sam to tako rekao, ali...-Devojku s brbljivim psom.
Kakvo lice. -Kakav glas koji izlazi iz njega.
"Zadirkuješ me?"
Da. S ljubavlju, ali bez milosti.
Znaš li da se tata i ja selimo u London? -Tako znači.
Verovatno misliš da te pratim. "U pomoć. Prati me Agnes."
"Uporna je poput različka na žaluzinama."
Izvini.
G. Spenlou izvinite za ono malopre.
Mnogo se radujem što ću se pridružiti "Spenlou i Jorkinsu", g. Spenlou.
Odlično. Spreman si da postaneš proktor? -Jedva čekam. -Tako treba.
Proslavimo.
Šta je proktor? -Nemam pojma.
Ali, imaću svoj smeštaj i uskoro ću saznati.
To je Dora...Spenlou.
Ne znam ko je to.
JA SAM DEJVID KOPERFILD
Vratio sam se u London po prvi put otkako sam pobegao iz fabrike boca.
Ovaj put bio sam gospodin s novcem u džepu.
Bio sam proktor.
Znaš li možda šta je proktor? -Sad kad pitate. Prave li šešire?
Imao sam velikodušni mesečni džeparac od tetke.
Od toga sam plaćao obuku kod g. Spenloua i mogao sam lepo da živim u Londonu.
Proktor je nešto kao popovski pravni zastupnik. -Tako znači.
Pazi na ove podne daske. Škripe. Evo nas.
Nikad nisam naučio čega je tačno proktor pravni zastupnik,
ali zato jesam sve o kancelariji.
Nedelju dana kasnije. -Pod!
I bio sam na položaju odakle sam mogao da nađem moju prvu,
jednu, jedinu pravu ljubav.
Hej, Romeo. Radi nešto.
To volim da čujem: ništa.
Gospođice Spenlou. Mislio sam da čuveni soprano vežba iznad.
Uzbudljivo. Ko je u pitanju?
Ne, mislio sam da kažem da ste to vi.
Shvatam. Kompliment. Hvala. -Koperfilde.
Moram da idem. Ja sam proktor.
Možete se popeti posle mog sledećeg časa. Otpevaću vam nešto. -Hvala.
Poneću nešto da bacim na vas. Recimo buket cveća.
Da. Lepo.
Obožavao sam ta vremena. Bio sam zatočenik i rob.
Voleo sam mnogo Doru Spenlou.
Cveće.
Dora, ljubavnici su se i ranije voleli, ali niko se nije voleo koliko se mi volimo.
To je vrlo komplikovano, ali hvala.
Hvala.
Dečački dani puni bede i siromaštva
sad su izgledali kao jedva verodostojna izmiljotina.
Tu je. Stirforte. -Dejzi.
Da li sam pogrešio misleći da se bol
i sramota iz moje prošlosti nikad neće vratiti?
Gde su jastozi? Ko želi jastoge? Jastog? -Može.
Znam ljude iz Jarmuta koji čiste jastoge.
Da li oni obožavaju jastoge? Da li poprimaju njihove osobine?
Ako planiraš ukoro da putuješ u Jarmut pridružio bih ti se.
Idemo svi u Jarmut? -Ne.
Ja želim. -Onda ideš. -Bilo bi zabavno biti deo tog sveta.
U gradu mi zna biti teško u glavi.
Imaš tešku glavu? On ima tešku glavu.
Vestminster je pun advokatskih perika...
Kažem da mi je kosa čupava!
Dosadno mi je do besvesti!
Izvedimo tvoju čupavu kosu u provod za pamćenje. Hajde. Idemo u pozorište.
Možeš li počistiti, molim te?
Crnooka Suzan? -Da. -Zovu je lepa, crnooka Suzan.
Koperfild. -Spajaju se za ceo život. -Nisam znala za to. Ko je Suzan?
Trotvude. -Suzan. Nisam mnogo pijan.
Jednu stvar dobro znam, a to je kad je neko pijan.
Stirfort te je doveo u ovo stanje? -Ne, nije.
Mislim bio je prisutan. S kim si došla? -Samo... -Gospodine Koperfilde!
Vidite nas. -Zdravo.
Od Kenterberija do Londona, obrnuto hodočašće.
Dobro rečeno. -Agnes, rekla si g. Koperfildu za moju novu poziciju?
Juraja se pridružio firmi.
Posta je šegrt g. Vikfilda.
Juraja nije mogao brže napredovati.
Majko, molim te. Pocrveneću.
Za mene samo vino.
Sad žive s nama.
Čujem njihovo hrkanje, kao krastače kad se dozivaju u močvari.
Kako je Dora? -Sjajno.
Kovrdžavo.
U stvari...
Planiram da je zaprosim ujutru. -Lepe vesti!
Dejzi! Hajde.
Kad krećem za Jarmut? -Agnes...
Ne idi s njima, Trote. Treba da ideš na spavanje. Laku noć.
Tu ste.
Velikodušno, ali mislim da sam blizu svojih kapaciteta.
Upiće ga moj kolač.
Čekaj.
Nazvao si je Agnes, a ne gđica Vikfild.
Moram se vratiti na predstavu.
Agnes.
Sviđa ti se moje pevanje, Doudi? Zvaću te Doudi. Ne smeta ti?
Volim da me zovu drugim imenima.
I zauzvrat imam novo ime koje moje srce želi da ti ponudi. -Ne, volim Dora.
Podseća me na vrata (door), a ona su tako veselo-korisne stvari.
Dora, mogu li biti iskren? -Ne, mrzim iskreno izražavanje.
Kaži to kao Džip.
Stvarno?
Ophrvan sam srećom kad god te vidim.
Volim tvoju kosu i volim... Izvini. -Da, zvuči čudno.
Idolizujem i obožavam te. Ako želiš da
umrem za tebe samo reci i ja... -Ne, nemoj da umireš.
Ako umreš, propustićeš Džipov novi trik.
Pričaj. Pričaj.
Dora, želim da te pitam... -G. Koperfilde vaša stanodavka je poslala poruku.
Došli su muškarac sa zmajem i stroga dama i žele odmah da vas vide.
U mojoj sobi su? Da. Odmah.
Nešto si hteo da me pitaš? -Možeš li malo sačekati na to?
Trotvude, uništena sam. -Kao zamak.
G. Dik je predložio da dođemo ovamo. -Kako je to moguće?
Kao veliki zamak. -Sve sam izgubila, Trote.
I na rudarski i na bankarski način. -Bankarski, rudarski.
G. Vikfild nije jasno objasnio zašto, ali našeg novca nema.
Morali smo da se pozdravimo s ljupkom Dženet,
zatvorimo kuću i odemo iz naše prelepe bašte.
Sad je to raj za magarce.
Moje akcije su pale kao olovo iz kamenih guski.
Jedino mi je ostala odeća, porcelanska ptica
i "hesperis diviniana". -To je biljka. -I g. Dik. -To sam ja.
Ovo je nemoguće.
Nikad više neću dozvoliti da se svetlost i dobrota pretvore u mrak.
Ne patimo samo mi. Videla sam dve sudske kočije u ovoj ulici.
Sigurna si da je g. Vikfild brinuo o tvojim poslovima?
Ima on svojih problema. -Često spava tokom dana.
Jer...
Ne znam šta ti znači taj grčeviti pokret.
Ako misliš na opijanje, vratio si se poslu s bocama iz mladosti?
Zabavljao sam prijatelje? -Molim?
Kao da ih ima više od ukupnog broja stanovika grada.
Sad više nemaš novca za to.
G. Dik, možete li mi pojasniti šta se desilo? -Da, mogu.
Prekjuče mi je rekla: G. Dik, uništena sam.
A ja sam kazao: Stvarno? I onda smo doputovali ovamo.
To je slabo pojašnjenje. -Imali smo bocu portera i sendviče.
Znate li šta znači biti uništen? Znači nevolju, oskudicu i glad.
O, bože. O, bože.
"Kojom zemaljskom silom ste me osudili? Kojim autoritetom?"
G. Dik moramo ostati veseli. Da? -Aposulutno. Veseli.
Izgleda kao da se malo mesa zalepilo za zid.
Šta je?
Pobrinuću se da se to više ne dogodi. Problem je u tome što...
ne znam kako se to uopšte desilo.
Naravno, daćemo vam pozajmicu dok se ne snađete. -Hvala.
Obećavam da ćemo je vratiti čim nešto...-Iskrsne?
Uz dužno poštovanje, gospodine... Izvinite.
Uz dužno poštovanje g. Vikfilde, čovek mora biti trezan
kad obećava ovakve zajmove. -Trezan sam.
G. Koperfilde bojim se da je pozajmica nemoguća. Izvinjavam se.
Imaš li ovlašćenja ovde, Juraja? -Da, i g. Hip je kao "Vikfild i Hip". Ja sam partner.
Agnes, možeš li...?
Vodi nas čvrsta ruka g. Hipa, koja drži ili ko-drži kormilo.
Da, svi možemo imati koristi od imanja partnera. Slažeš li se, Agnes?
U teškim vremenima svi radimo ono što se mora.
Mali čvrsti kolači idu dobro s šerijem. Kao ukusne bilijarske kugle.
Majko, jesi li videla? -O, Juraja!
Oni su kao korov. -Popijte, g. Vikfilde. -Video sam ranije ljude nalik njima.
Slobodni, oni će napasti i ugušiti sav život i radost ovde.
Moraju biti zaustavljeni. -Bojim se da je kasno.
Za partnerstvo! -Partnerstvo! -Partnerstvo!
Preskroman sam da bih rekao da sam spasio ovu firmu, ali...
Juraja je mnogo doprineo našem poslu.
Jeste. Unapredio je izdavanje manjih objekata.
U delovima Londona koji nisu nužno prvi izbor.
Da li će neki od tih objekata biti moj jedini izbor?
Ovo je vaš novi smeštaj.
Možda nije prostran, ali svakako odlično odgovara vašim okolnostima.
To nisu moje okolnosti. -Ne, naravno.
Bar se nećemo izgubiti unutra. -Ne možete da puštate zmaja ovde.
Zmaj se ne može puštati u kući. Nema povetarca. -Bravo za vašu stručnost.
To ne može, ali može da udari nekog ko ga nervira.
Uživajte u smeštaju.
Ako bude nekih problema, predlažem vam da ih sami rešite.
Kakav čovek. -Poslužiće.
Popiću pivo sad. I ono je za tebe mnogo bolje od vina.
Želeo bih da doprinesem.
O, g. Dik. -Hoćete li...?
S ovim.
Vodio bih vrlo mračan život svih ovih godina da me niste prihvatili,
kao što su Dejvidovi prijatelji prihvatili one siročiće u Jarmutu.
Čekajte. Jarmut. Koji je danas dan? -O, znam. Sreda. -Četvrtak.
Četvrtak? Trebalo bi da vodim Stirforta u Jarmut. Čekaće me.
Mogao bih da odgodim. -Ne, ne. Idi, idi.
Za to vreme ćemo g. Dik i ja...
...preurediti ovo mesto u najpoželjniju mišju rupu u Londonu.
Žao mi je! Izvinite! Žao mi je, gospođo!
Izvinjavam se na kašnjenju. Bio sam u mom stanu,
koji je tamo.
Dve torbe? Prava ekstravagancija, s obzirom koliko se šegrtovanje plaća.
A, ne, ovo je veš koji će pokupi moja kućepaziteljka. -Čudan dogovor.
Treba da stignemo do "Raširenog orla". Kočija nam polazi za deset minuta.
Nadam se da će ti se dopasti brod-kuća. -S ljudima koji čiste jastoge?
Oni su grubi, ali njihovo prebivalište je samo po sebi blistav prizor.
Kakva divna rezidencija. -U mom sećanju je živopisnija.
Pegoti? -O, zdravo! Dejvi.
Vidi te.
Izrastao si iz sveg onog znanja. Dobro si, dečače?
Jesam. Odlično sam, hvala. Ovo je moj dobri prijatelj, Džejms Stirfort.
Ovaj mladić vas toliko voli da imam utisak kao da vas sve već poznajem.
Pegoti, čast mi je da vas upoznam. -Imaš divan glas.
Prilično sjajan prsluk. -Brokat. Iz ulice "Sevil rou". -To je u Londonu.
Pravio je probleme kao derle, ali sad smo grdno ponosni na njega.
To je dijalekat, zar ne?
Oduševljen sam kako se jezik menja kroz zemlju.
Možemo ti zapisati ako nas ne razumeš. Znamo da pišemo.
Dođi ovamo. Savršeno je... -Pazi glavu!
Savršena sobica. Pominjao sam ti je. -Pazi glavu!
Gđa Gamidž nije dobro. Više izbaci iz sebe nego što unese. Zar ne, ljubavi?
Kažu da je to nemoguće. Ali jeste.
Vidi ko je došao Emili. -Dejvi! -Pazi glavu!
Kako si? -Drago mi je što te vidim, Dejvi.
Moj prijatelj, Džejms Stirfort.
I vas, gospodine. -Emili.
Dejzi mi reče da voliš da se penješ na jarbole jedrenjaka. -Jer se vidi kilometrima naokolo.
Sve dame idu na bal u Braustoun dvorac. -Nazvao si Dejvija Dejzi?
To je dijalekat?
Ne očekuj hranu, nemamo je. -Imamo je. -Ribu.
Pretpostavljam da ste se ti i Ham odavno venčali.
Nismo. Još smo vereni. -Mada štedimo, zar ne?
Pokušavamo da odlučimo gde ćemo živeti.
Ostaćemo ovde, napravićemo našu brod-kuću, par stotina metara uz obalu.
Ili možemo otići dalje. -Naravno. Osam stotina metara, čak i 1.200.
O, Pegoti! Bojim se da će mi pozliti na prirodni način.
Nema veze. Pod nam je plaža.
Prolaz za kofu. -Uzeću torbu. -Pazi glavu!
Drago mi je što sam vas sve upoznao. Vidimo se ponovo uskoro.
Krma izgleda kao da je nova, moj prijatelju. Sjajno.
Bilo je čudno kako je odmah, bez imalo napora,
Stirfort šarmirao i zabavljao moje prijatelje iz Jarmuta.
Upravnik se okrenuo ka meni i rekao:
"Trideset ljudi je koristilo taj peškir pre vas, gospodine,
a vi ste se prvi požalili da je prljav."
Pogledaj ga. -Brži je od mene.
Lepo baratate nožem, g. Stirforte. -Hvala. Mogao bih biti ubica.
Dobro radite.
Ham i Emili su mi upravo rekli kako svi vole Džejmsa Stirforta.
Svi sem Džejms Stirforta, dragi prijatelju.
Imao si dovoljno novca da platiš pića? -Mnogo. -Sigurno? -Da.
Obećaj mi, Dejzi, hoćeš li, da ću ti ostati u lepom sećanju? Obećaj mi toliko.
Da. Deluješ utučeno. Odakle je stigao taj oblak? -Ko je za pesmu?
Jednog jutra u petak kad smo zaplovili.
Ne tako daleko od obale. Ugledali smo sobaricu lepu,
s češljem i čašom u njenoj ruci, ruci, ruci.
S češljem i čašom u njenoj...
...ruci.
Tvoja poslednja noć. Nedostajaće mi ovo.
Eto. Imaćeš malo privatnosti zasad.
To je jedino što trenutno imam. -Znam, ljubavi.
Ali nisi imao ništa, onda si imao nešto, sad opet nemaš ništa,
pravedno bi bilo da opet stekneš nešto.
Voleo bih da je tako. -Ujače!
Videli ste one neočišćene haringe? -Ujače. -Šta je to Emili naumila?
Emili ti je ostavila poruku, ujače.
"Dragi ujače, kad ti, koji me voliš više no što sam zalužila, budeš ovo čitao
ja ću biti daleko i neću se vratiti dok me on ne načini damom."
Emili. -I Stirfort.
Idu na unajmljeni čamac.
Ispolovili smo ujutru,
i molim se da ne kreneš za nama.
Hame, zaljubi se u neku dobru devojku koja će biti iskrena prema tebi.
Emili! Emili, skoči! -Nemoj, Hame!
Zaboravi na mene kao da sam umrla i sahranjena negde.
Stirforte! Odnesi poruku toj odvratnoj majci, možda zna kuda su krenuli.
Ne tragaj za mnom.
Ne traži.
Nećeš me prepoznati...
čak i ako me nađeš.
Jer on će napraviti damu od mene.
Dama? Ona je ispod njega. Dama!
Možete li?
Izabrao sam da ignorišem snobizam vašeg sina
i nepokolebljivi, tvrdoglavi duh koji vidim u vama, gospođo. -Molim?
Vidite li ovo?
To je čaj. -I ovo, ovo i ovo. Čaj. Svake srede, Džejms dolazi na čaj
i ovaj čaj će ostati na stolu dok se on ne vrati.
To će mu biti dobrodošlica.
Siguran sam da će ga naći hladnog i ustajalog. Vrata.
Što se nje tiče, ako postoje reči utehe koje bi je
utešile u umirućem času, nikad joj ih ne bih pružila.
Treba vam prevoz, gospodine? -Ne.
SUOČAVAM SE SA POTEŠKOĆAMA
Znam šta ćeš me pitati? Ne treba da brineš zbog odgovora.
Moram da ti kažem...
Nemam novac. -Ne razumem.
Siromašan sam. -Nema veze.
Ali Džip mora da ima svaki dan u 12 ovčiji kotlet ili će umreti.
Tako je. Kako ćemo nabaviti meso, moja ljubavi?
Pristajem. Udaću se za tebe, Doudi. Idemo da kažemo tati.
Hajdemo, tako sam srećan.
Da li je...? -Jeste. -Čestitke, Dora i Trotvude.
Ovo je divno. Čeka te lep životni vek.
Životni vek? -Najmanje 60 godina.
Previše je ljudi na ulici da bih puštao zmaja.
Ah, pogledaj.
Ne možemo tim putem, g. Dik.
Gospodin koji mi šije prsluke je tamo, a dužan sam mu, tako da...
Idemo ovuda.
Gospodine Mikobere?
Moj dragi mladi prijatelju. I verujem gospodin Dikson?
Dobro ste? -Nikad bolje.
Kako je gđa Mikober?
U još boljem stanju od mene.
Eno je tamo. S našim srećnim plemenom izdržavanih lica.
Sad živite na ulici?
Trenutno egzistiramo pod vedrim nebom, ali sa svim prednostima koje to nosi.
Bolje je živeti napolju. Svako obedovanje je piknik.
Hoćete parče? -O, hvala.
Dejvid Koperfild. Možete li mi pomoći, gospodaru Dejvide?
Da. Šta vam treba? -Založio sam harmoniku u Floral ulici.
Želim da je vratim, ali zalagaoničar me zna i naplatiće mi više
nego što vredi. Treba mi zamena.
Koliko je harmonika? -Deset šilinga.
Šta ako ponudim šest? -Ne.
Ali mogu vam prodati štap za pecanje za šest šilinga.
Da li je to harmonika?
Uz dužno poštovanje da li je to harmonika? -Nije. -Nije. Treba nam harmonika.
Prevarili ste me. -Dobro. Možete da uzmete harmoniku.
Za 11 šilinga. U stvari, ne. Za 12 šilinga,
13 šilinga. Za funtu. Dobićete je za funtu.
Koliko su kolutovi od voska? -Da. Interesantna priča, u stvari.
U osnovi...Hej! -Trči! Ja sam kriminalac! -Evo harmonike!
Volela bih veći stan.
Nažalost nismo mogli da tražimo veći.
Sigurno je mali jer Doudi štedi za dvorac. -Stvarno misliš?
Da li će uskoro neka dama doneti čaj?
Ja ću doneti čaj. Dama ne postoji. -Žao mi je što to čujem. Hoće li je biti?
Dora, kad sam bila tvojih godina, neprimereno sam se udala.
Za jednog čoveka. Gorko se kajem od tad.
Bili smo vrlo mladi i nespojivi.
Žao mi je što ste pronašli pogrešnog čoveka.
Duplo sam srećna jer sam ja pronašla pravog.
Bože, baš si mlada.
Ako ništa drugo bar svira bolje. -Bravo.
Kakva avantura. Znaš, moraš da pišeš o ovome. -Pegoti!
Pegoti. -Dejvi, moj dragoceni krompiriću.
Gospodine Mikobere. Gospodine Dik. -Pegoti.
Šta te dovodi u London? -Dan i Ham su me zamolili da dođem.
Stalno traže Emili. -Emili!
Idu uzduž i popreko cele zemlje tražeći je.
Ham je čak plovio do Fancuske jer je čuo da su Emili i...taj čovek viđeni tamo.
Ali sad pretražuju London.
Suzili su predragu na nekoliko ulica istočno.
Pronaći će je, Dejvi. Znam to. -Naporna ekspedicija.
Skidam im moj pohabani šešir.
Volite one koji su vam pomogli i pomozite onima koje volite. Pegotina poslovica.
Vi ste velika dobrotvorka.
Gospodine Mikobere...
Voleo bih.
Gde ovo da stavim? -Kome od vas treba promena sredine? Hajde.
Gde su mi papiri?
Nikad niste nastupali javno?
Vrlo pronicljivo pitanje. Nikad mi niko nije tražio.
Pegoti, videla si moje papire?
Napiši priču o našoj avanturi u zalagaonici. Bila bi to sjajna priča.
Pokušaću ako nađem moje...
Ne, ne, ne, Trote. Nećeš "pokušati". Napisaćeš je. Ti si pisac. -Čujmo i počujmo!
Gde ću je napisati? Jedva pomeram laktove ovde. -Hoćemo li...-Trebalo bi.
Ovuda. -Pripremili smo ti mesto za pisanje.
Sledeća grupa dece za noćnu posudu.
Verovatno ćeš želeti malo privatnosti. Hajde.
Sobičak. -Vreme je za pisanje.
Mirno i tiho. -Ovde.
"Kuća napravljena od broda." "Nacrtaj kuću ili nacrtaj brod."
"Ili nacrtaj brod."
Vidiš li ovo? -"Vidiš li ovo?"
To je čaj. "Čaj."
To je čaj. "-To je čaj."
Ovaj čaj će ostati na stolu dok se on ne vrati. "-Dok se ne vrati."
Bila je pametna žena. Sve je prinela na žrvanj, oštrila ga je,
kao što je oštrila svoje lice i ličnost godinama. Sad je bila sva u ivicama.
Mršavi, sredovečni, g. Mikober nosio je bezbrižno štap.
Eno još poverilaca.
Njegove metode izbegavanja poverilaca bile su domišljate koliko i složene.
Hej! Znam ko si!
Dođi ovamo!
Naporno radi. Oklevanje je kradljivac vremena, Dejvide. Zgrabi ga!
"Zgrabi ga!"
U mojoj fabrici klipovi su išli gore-dole kao melanholični ludi slonovi.
Postao sam usamljenik u velikom gradu, kao u kofi ljudskog izvora.
Ne možete da uzmete od nekog ko nema ništa!
Zaslužujem više od ovog. Mnogo više! -Treba mi više. Molim vas, gospodine.
Moja tetka Betsi bila je visoka, krupna žena... -Dženet!
...sa živim svetlim očima i dobrom i praštajućom dušom.
Um mi je bistar kao sapunica!
G. Dik se kretao kao da svira bubnjeve.
Pegoti je imala obraze i ruke tako čvrste i rumene
da sam se pitao zašto ptice ne kljucaju nju umesto jabuka.
G. Merdstoun je bio strog. Niko nije bio tako strog kao on,
svi su morali da se pognu pred njegovom strogošću.
Svi sem Džejmsa Stirforta, dragi prijatelju.
Snažna utučenost u Stirfortovom ponašanju me je zadivljavala.
Kakav samouvereni džentlmen.
Juraja Hip se nadvio kao veliki lešinar, hraneći se našim društvom.
Oduševljen sam što smo se upoznali, gospodaru Koperfilde.
"Gospodar Koperfild."
Duboko sam ponizan.
Kao da ti živi u nosu i kopa rupu.
Da. -Agnes, Agnes, Agnes.
Izgledaš zanosno. Zaljubljen sam. U potpunosti.
Oni će napasti i ugušiti sav život i radost ovde.
Moraju biti zaustavljeni, Agnes.
Nedeljama je Agnes pažljivo pratila svaki Hipov korak.
Konačno, ušla je u stan u dobrom raspoloženju.
Vrata su bila otvorena. Čiji je ovo dečak? -Mislim da je naš.
Bože. Koliko vas ima. Hoće li pod izdržati?
Gđo Trotvud imate li neko pismo s potpisom mog oca? -Samo malo.
Agnes. Nešto nije u redu? -Nešto što ćemo ispraviti.
Mislim da je možda ovo. Evo ga. -Da.
Sudbina Juraje Hipa je ovde. Ali treba mi vaša pomoć.
Skupite se. -Skupite se.
Gospodine Koperfilde i gđice Vikfild. Dva polja. Neiskorišćena.
Vešto. -Dosadno. -Bila sam samo ljubazna. -Zauzet si, Juraja?
G. Hip je veoma zauzet. Radi posao za dvojicu nažalost.
Došli smo da popričamo o investicijama gđe Trotvud.
Još ljudi. Ovo je zabava. -Ne liči na zabavu.
Da nam napravim punč?
Treba nam limun. Gđice Trotvud izgledate kao da sisate jedan. -Ti, bezobrazni...
G. Hip, ukrali ste moj novac i proneverili ste fondove ove firme.
To je kleveta. -Još neko želi da me okleveta? -Ja želim. -I ja.
Reći ću da ste radi sopstvene koristi,
falsifikovali dokumenta kako biste zbunili osobu
koju ću označiti kao gospodin V. -Vikfild?
Možda. -Dokažite. -Za to bi nam trebala određena dokumenta.
Agnes, gde bismo mogli da ih nađemo? -Obično su u tom pisaćem stolu.
Samo ste dokazali da ste lopovi. Ukrali ste mi dokumenta.
Zar ćerka g. Vikifilda ne održava očevu papirologiju?
Bila su zaključana u ladici. -Ja sam temeljna.
Ukrao si ovoj dami kuću, ti glupa mala repo. -G. Dik, šta mislite?
Labudovi. -Gde su? -Labudovi? -Labudovi?
Proučio sam ovo, kad se g. Vikfild potpisuje, slovo V liči na labuda.
Ali kad g. Hip imitira njegov potpis, V liči
na obrnutu sedeću kadu. -Falsifikovao si mi potpis!
Ti si izvor ove nesreće, Hip. Nek si proket hiljadu puta.
Povlačim. Hiljadu i četiri puta.
Agnes, ako voliš svog blebetavog oca,
udaćeš se za mene. Inače ću ga uništiti. -Nikad.
Juraj, dogovori se. Budi ponizan. -Ne, majko! Dosta mi je! Dosta mi je svega!
Dosta mi je skidanja kape, klanjanja.
Znajući gde nam je mesto i ponižavajući se! Dosta mi je toga!
Znaš li šta ja želim? -Šta? Ludačku košulju? Muža?
Želim moju kuću. -Pa, nije kod mene.
Ti i takvi kao ti ste me mrzeli. A ko ste vi?! Fina ste mi vi grupa ljudi.
Koperfilde, bio si pravi ološ, pre no što si pokazao milosrđe.
A vi, gđo T, s vašim mračnim, starim pogledima. Nije čudo da vas je muž tukao.
Stavi mu glavu u pećnicu s kolačem.
Ukoliko nisam bio jasan, otpušten si, ovog trenutka.
Uvek si bio oholo kučence, šenio si
pred onim zlim stvorom koji te je zvao Dejzi. -Trotvud.
Dejvi. -Doudi. -Zovem se Dejvid Koperfild.
Opraštam vam, g. Koperfilde. -Nije na vama da oprostite, g. Hipe.
Zar ne, Džipe? -Da, tako je.
Šta ona radi ovde?
Nema razloga da ja budem ovde.
Nisam bila tamo.
To se desilo juče, bila sam odsutna. -Znam, ali sad pišem o tome i želim da budeš tu.
Bojim se da se ne uklapam.
Želim da budeš u svim mojim pričama.
Ne, ne pripadam tu. Izbriši me.
Ali želim da budem od neke koristi.
Mogu li ti držati olovke?
Kaži mi kad ti bude trebala nova. -Dobro.
Zaista se ne uklapam.
Izbriš me, Doudi.
Dejvi! Dejvi! -Da?
Odmah dođi. Mislim da su pronašli Emili.
Neko je video u ovoj zgradi. Nadam se da je ovde.
To su kočije gđe Stirfort. -Da li je njen sin s njom?
Em? -Emili? -Emili, dušo, Pegoti je. -Emili?
Emili?
Emili, ovde smo. -Emili?
Pomisliš li nekad na dom koji si uništila? -Naravno. Svaki dan.
Jadni ujak. -Ne tvoj dom. Njegov. Moj.
Sramota se nadvila nada mnom, zbog onog što si naterala mog sina da uradi. Gde je on?
Ne znam. -Čujem je. Ovuda. Emili! -Bezvredno stvorenje!
Ovde je. -Kaži mi!
Ostavite me na miru! -Verujem da tražite ovu odbačenu igračku. Bila je samo kratkotrajno zadovoljstvo.
Dosta, gospođo! To je podlo. -Džejms me je iskreno voleo.
Otići ću tek kad saznam gde mi je sin. Jasno? -Kaži joj, i onda idemo. Molim te.
Idemo. Ova kuća će se raspasti. -Sprema se oluja. Bolje da krenemo odmah.
Bar meni kaži ako nećeš njoj.
Ta zmija je s tobom?
Nije.
Pobegao je.
U Francusku.
Stirfort te je ostavio?
Nisam dobar za tebe. Nisam ni za koga. Pamti me po lepom.
Kako možeš to uraditi i sebe zvati muškarcem?
Od tad sam ovde, uplašena da mi nikad neće biti oprošteno.
Dušo, naravno da ti je oprošteno. -Planira li Stirfort da se vrati? -Planira.
Sutra uveče. Uploviće u Jarmut. Želi da se izvini, Dejvi.
Sutra? To je ludo. Oluja će tad biti najača. To je samoubistvo.
Hajde, daj mi ruku!
Brzo!
Hajde!
Šta se desilo? -Nasukali su se, gospodine.
Koliko ih je? -Dvoje je na obali. Jedan upravo izlazi iz vode. Jedan je ostao na brodu.
To je Stirfort. -Društvo, pomozite mi. Dajte mi uže. Idem. -Molim te, nemoj.
Hame, ne možeš. Znaš ko je on. -Ako je moje vreme došlo, u redu je,
ali neću gledati kako drugi čovek umire, čak i onaj tamo. Uže.
Veži ga. Veži ga. -Dečače, ne želim to da radiš. -Hame!
Hame!
Kao da nam se ruga. -Ne.
Ne ruga se nama. Možda sebi.
Hajde, Hame! -Hame!
Stirfote!
Moramo da krenemo!
Stirforte, priđi. Daj mi ruku.
Stirfote!
Nestao je ispod morske pene.
Stajao sam...
...nesposoban da se pomerim.
Pitao sam: Da li je živ?
Želeo sam da preživi, bez obzira na sve.
Ali iskreno voleo bih da ga nikad nisi doveo ovamo, da uništi naš svet.
Ja sam tebe doveo ovamo. I Emili. I gđu Gamidž.
Pazi šta pričaš, Hame. Ovo nije Dejvijeva krivica.
Em.
Ne!
Nije mi ništa više preostalo da kažem.
Sem, da priznam da je ova priča daleko od izmišljotine.
U stvari to je zapisana uspomena,
u kojoj gubitak i ljubav žive zauvek jedno pored drugog.
Agnes, nekad kad pišem kažem stvari...-Voleću te zauvek.
Ljudi su stvarni kao zemlja.
Iskreno se nadam da ću biti dovoljno jak i pametan
da ispričam njihove priče, onako kako ih oni žive.
Hvala.
Zdravo. Zdravo, dušice.
Zdravo. -Bu-bu-bu.
Smeješ se?
ON PUŠTA ZMAJEVE
"Puštati zmajeve", glagol. Odlično. -Dobro ste, gospodaru Dejvi?
Znate, mogao sam biti mlađi i viši u knjizi.
Imaš 20 godina manje. -Stvarno? -Nije je ni pročitao, Dejvi.
Ali proživeli ste je, g. Pegoti. -Tako je. -Betsi. -O, Trotvude.
Vratio si mi dom i ne znam kako da ti zahvalim.
O, magarci. Eno... -Ne, ne, ne.
Ne.
Nećemo razmišljati o njima zasad. ‚-Čestitke na knjizi.
Čudno je pomisliti da su moje reči kupile ovu kuću.
Lep prikaz onog zlikovca Hipa?
Bili smo pametni ti i ja, uhvatili smo tu bitangu. -Bravo za nas.
Gospođo Mikober. Gospodine Mikober. Drago mi je da ste uspeli da dođete.
O, mladi Dejvide.
Spasili ste mene, Vilkinsa i naše slatke anđele s ulice.
Ne, ne. Vaše prisustvo u mojim knjigama se isplatilo.
Srećom, između poslova sam trenutno,
tako da smo mogli da dođemo u vaš lepi dom. -Nismo računali na troškove.
Zaista, jedva smo...
Evo, g. Mikobere.
Dugujemo vam. -Da. -Ne dugujete.
Od pisanja? -Da.
Ne brini.
Uspećeš.
Čeka te dug put.
Prevod: mirjana312
PO ROMANU ČARLSA DIKENSA
Preuzeto sa www.titlovi.com