Han... Han är på väg. Jag skickade precis ett sms.
-Svarade han? -Nej.
Nej.
Okej, allihop. Då var det dags att hålla tyst.
-Ralph. Vad gör du här? -Du är sen. Jag täcker upp för dig.
Enligt vår policy får eleverna inte lämnas ensamma.
-Är det en regel? Vad sjukt. -Han lämnar oss ensamma hela tiden.
Tjallare.
-Försök bara komma i tid. -Okej, visst. Absolut.
Kom igen.
Jag ska bara...
Hallå, Jack! Vart ska du?
-Jag behöver chips. -Vi pratade ju nyss om det.
-Du kan inte bara gå iväg. -Kom igen.
Vilken spännande morgon.
Jag backade ut från min döda mors uppfart-
-och slog på min radiokärlek nummer ett, Terry Gross-
-men insåg då att hon intervjuade min rival Miles.
Jag blev så kränkt att jag råkade backa över en pungråtta.
Mer specifikt dess nedre halva. Den var platt från midjan och skrek högt.
Jag ställdes inför ett filosofiskt dilemma.
Var det barmhärtigare att låta djuret långsamt självdö-
-eller slå ihjäl det med nåt hårt?
Efteråt vände jag mig om och såg en av råttans släktingar glo på mig.
Han hade sett allt.
Jag ställdes inför ännu ett perfekt filosofiskt dilemma.
Var det barmhärtigare att låta den drivas till vansinne av åsynen-
-eller skulle jag slå ihjäl även den?
Som ni förstår utvecklades detta till ett enda stort dödens fält-
-och nu måste jag högtryckstvätta min döda mors uppfart.
-Ja... -Fett.
Ni var väl arg för att Miles har skrivit en bästsäljare.
Du av alla människor borde veta när jag är arg, Marcus.
-Skriv en egen bästsäljare. -Jag funderar på det.
Men det är svårt att få nåt gjort med alla pungråttor och deras skrik.
Den skrek så oerhört mycket.
Jag måste ha chips.
"Bokidéer"? Ska du skriva en bok, Jack?
Jag spånar bara lite.
Vet ni vilka böcker jag gillar? Sexdeckare.
Som "Gone Girl" och "Kvinnan på tåget".
Vad som helst där en kvinna är borta eller allra helst död.
Ja. Åh, vet du vad din bok kan handla om?
Tre kvinnor som är bästa vänner och sen blir den asiatiska kidnappad.
-För sex. -Men snälla Jack.
-Hoppsan. Han kom på mig. -Durbin är förbannad.
Policyn finns för din skull.
Du är ansvarig om nåt händer dina elever medan du dräller runt.
De är tonåringar. Kan de inte vara ensamma i två sekunder?
-Skynda! -Gick det bra?
-Hur hände det här? -Han ramlade.
Vi spelade geléböne-Quidditch.
Man står på bänkarna och kastar gelébönor.
-Vadå Quidditch? Var är kvicken? -Gud, vad nördigt.
Victor. Gick det bra, kompis? Kan du resa dig upp?
Det hände bara för att mr Griffin gick iväg. Han får inte göra det!
Tack för att du upprepar det jag sa förut.
Då går vi till mitt kontor.
Hjärnskakningstest. Pupillerna är inte vidgade.
Ögonfransarna är underbara. Orättvist. Jag vill också ha.
Då testar vi reflexerna. På tre tittar du rätt här utan att blinka.
Det här är illa. Victor kan vara skadad och skolan kan bli stämd.
Tänker du bara på dig själv, Jack?
Innerst inne tänker alla bara på sig själva. Det är psykologisk egoism.
Jag tänker faktiskt på den här skolan.
Men du respekterar inte det.
-Och inte mig heller. -Äsch, du vet att allt är chill.
Nej, det vet jag inte. Är det "chill"?
Jag följer Victor tillbaka. Han är lite slö, men det var han nog innan.
-Men vem är med eleverna nu? -Vi lämnade dem ensamma igen!
-Vad dråpligt. -Jack... - Helen, hjälp mig.
Jag har ringt facket. Ombudet är här och vill träffa Jack.
Vem då? Inte Kim. Inte Kim.
Snälla, säg att det inte är Kim.
-Hej, Kim! Hur är läget? -Säg inte ett ord till, Jack.
-Ut härifrån, Ralph. -Rummet är ditt.
-Novalucol? -Det är bra, tack.
Jag är fan i mig beroende. Jag heter Kim Burke.
Som ditt fackombud står jag alltid på lärarens sida.
Jag struntar i om du dödade killen. Jag vill inte veta.
Du har två alternativ-
-eller som jag kallar dem - "dörrar".
Dörr nummer ett: Erkänn att du gjorde fel-
-och gå med på en veckas obetald avstängning.
Men då kan det här bli en prick i ditt register. Så...
Då har vi dörr, eller alternativ, två: Vi tar fajten.
Men det kan ta ett tag.
Då ska det göras en utredning.
Och under tiden får du inte vistas i klassrummet.
-Berätta mer om det. -Du hamnar i "lärarhäktet".
Då sitter man i en trailer och gör ingenting.
-Men det kan ta ett par månader. -Det är lång tid utan lön.
Vem sa nåt om det? Du skulle få full lön.
Vet du vad? Det känns fel att sopa det här under mattan.
Jag är beredd att sitta i finkan tills det här är helt utrett.
Säg det, Jack, så släpper jag hundarna lösa.
Kim. Släpp hundarna lösa.
Det här är lärarhäktet.
Jag kan säkert gissa vad en del av dem har gjort.
Nu lämnar jag över dig till coachen.
-Han tar över nu. -Okej.
Det här är reglerna, kompis.
Nummer ett: Varje dag du är här måste du skriva in dig.
Förlåt, jag väntade på nummer två. Okej.
Hur känns det? Ni har gått igenom så mycket.
Därför har rektor Durbin anförtrott mig-
-den heliga uppgiften att, som han skulle säga: "Lös det bara, Helen."
Så jag satte mig vid datorn och gick igenom varenda ledig vikarie-
-och tror att jag har hittat en som ni verkligen kommer att gilla.
Kom in, var inte blyg. Se så.
Ta-da! Det är jag. Skulle jag lämna er ensamma med en främling?
Jag ska lära er allt jag vet-
-med avstamp i den sammetslena labyrint som är kvinnans könsorgan.
Det här är min livmoderhals.
Vem kan peka ut de fem saker som är fel med den?
Okej, tjejer.
Jag försöker få en bild av kulturen här.
Ingen? Okej.
Följer alla lärare övervakningspolicyn?
Jag gör det. Men andra lärare lämnar klassrummet ibland.
Inte jag. Inte ens för att gå på toaletten. Jag håller mig.
-Hon är hängiven. -Otroligt.
Men hon bajsar på sig ibland.
Ja. Men då lånar jag bara ett par gympabyxor ur upphittatlådan.
-Jag lägger tillbaka dem sen. -Ingen vill ha dem.
Hallå! Durbin! Kom hit. Durbin!
-Vart ska du? -Hej! Vad har du där?
Här? Det är mitt hundkäk.
-Va? -Hundarna är lösa.
-Vilka hundar? -Jack vill bestrida anklagelserna.
Så du kan sudda bort det där självbelåtna leendet.
-Varför hatar du mig? -För att du är svag.
Mina lärare är otrygga med dig. Du förtjänar inte att vara deras rektor.
Och du förtjänade inte heller att leda gleeklubben.
-Det där är 25 år sen, Kim. -Spela roll!
-Släpp det nu! -Nej!
Mr K tyckte synd om dig. Alla vet...
Att det borde var't jag
Ja. Jag ser ditt riktiga jag, Durbin.
Du är ingen ledare. Du är bara en liten sötplutt.
Ja, det kanske jag är, men jag är ändå chef här.
Och du sjöng falskt. Adjö.
Herregud.
Vad skriver du på?
Jag försöker komma på en bokidé. Filosofi. Jag hittar ingen ingång.
Enligt Platon börjar all filosofi med förundran.
-Känner du till Platon? -Lite vagt.
-Jack. -Philip.
-Hembakta mördegskakor? -Ja.
Wow.
-Vad sitter du här för? -Är du beredd?
Jag kittlade några lärare.
-Varför det? -Jag gillar att kittlas.
Jag vill få folk att skratta, men kan inga skämt.
Det krävs bara att en person kallar en "lärarkittlare"-
-så är man slut som lärare, även om det inte är sant.
-Men det var sant? -Absolut. Ja.
Hur långt har du kommit, då?
Jag vet inte. Det ska vara nåt om förvrängningen av egot-
-till följd av kapitalismens dödsförnekelse.
Får jag skriva? Det kan hjälpa att ha nån som "kittlar" tangenterna.
Ja. Gärna.
Toppen. Nu ska vi krossa några vanliga myter.
Finska rycket? Funkar inte. Klimakteriet? Inte på riktigt.
Vaginal orgasm? Lägg ner.
-Skulle vi inte få en riktig lärare? -Det här var inte planen.
Jag behöver en frivillig. Få se här.
Kanske nån som sitter långt bak.
Vi tar...Anthony. Kom fram.
Kom fram nu, Anthony. Se så.
Okej, Anthony. Jag säger en kvinnlig kroppsdel-
-och så får du beskriva och peka ut den på mig.
-Det här blir kul. -Lös det här, Sarika.
Hon är mycket värre än mr Griffin!
Miss DeMarcus? Får Victor, Grace, Colin och jag gå på toaletten?
Ja, tillståndet ligger på bordet. - Anthony. Mellangården.
Fortsätt. Fortsätt.
Fortsätt. Min sitter lägre än normalt. Fortsätt.
Men det här begäret efter ett så kallat svar-
-speglar ett samhälle som är besatt av det...
...flyktiga?
-Flyktiga. -Ja, det flyktiga. Ja, Philip.
Nu när jag har en tydlig tes lär boken skriva sig själv.
Vi kan nog ha ett utkast om en månad. Det tror jag.
-Kan vi prata? -Ja. - Kommer strax.
Det här har blivit en alldeles för stor grej.
Du vet att du gjorde fel, Jack.
-Vad sägs om en dags avstängning? -Jag vet inte.
Jag tycker att policyn borde ses över.
De är gamla nog att bli med barn, men inte vara ensamma?
Det är exakt därför de inte ska lämnas ensamma. Det är bara en dag.
Du får en smäll på fingrarna, sen går vi vidare.
Jack. Fingrarna börjar kallna.
Jag måste gå nu. Ledsen, Ralph. Jag är lika missnöjd som du.
Helen sa att man kan hitta alla vikarier här.
Hittar vi nån bra kan vi förbigå henne helt.
-Är kusten klar, Colin? -Ser jag nån kör jag "Baker Street".
-Vad är "Baker Street". -Det tror jag nog att du vet.
Nu ska vi hitta vår drömlärare i biologi.
-Här har vi en. -Han är för vältränad.
Vad i...? Vad fan gör ni på min Dell?
Vi letar efter en ny vikarie. Det är så här...
...att rektor Durbin behöver dig mer än vi gör.
Ja. Han har haft det riktigt kämpigt.
-Gå till honom, Helen. -Ni är bra ungdomar.
Jag fixar en vikarie åt er.
Jag kommer, Ralph! Jag kommer!
Om vi lyckas övertyga styrelsen kan det här ta flera månader.
Är det säkert att du klarar dig i häktet?
Det har varit märkligt produktivt.
Mr Griffin. Har ni några frågor?
Ja. Finns det mer vindruvor eller är det bara de här?
Zack?
Det finns bara de där. - Rektor Durbin. Er sakframställning.
-Det är ju...ganska enkelt. -Bu.
Ingen är boven i det här dramat.
-Vi har en övervakningspolicy. -Sätt dig!
-Han struntade i den. -Påstås det.
-Victor skadade sig. -Kim?
Jag vill berätta för er om den mest engagerade-
-omtänksamme och flitige lärare jag känner.
Jack Griffin.
Det är uppenbart att han lider i den här jobbiga situationen. Visst?
-Jag saknar mina små älsklingar. -Varför trakasseras den här mannen?
Det uppenbara problemet på skolan är ju den här mannen.
Rektor Ralph Durbin.
Dumme Durbin.
Varför följer inte lärarna skolans policy?
Kanske för att rektorn sover på arbetet.
-Man ser ju att jag blinkar. -Koncentrerar han sig på jobbet?
Inte enligt hans Google-historik.
-Det är privat! -Det är okej.
"Kokomo! Finns det på riktigt?"
Vill vi verkligen ha en rektor som dagdrömmer-
-om ett påhittat paradis i Florida Keys?
Varför finns de andra på riktigt, då? Aruba, Jamaica...
Här klipper rektor Durbin skolans gräsmatta-
-i en så kallad nätbrynja.
-Det var lördag. -Jaha!
Man får se ut som en hustruplågare på lördagarna!
Tror vi verkligen på att rektorn berättade för Jack om skolans policy-
-när han inte ens kommer ihåg att laga skolskylten?
Den här veckan har jag bevittnat fullständigt kaos i din ledning.
Elever som ramlar av bänkar, lärare som gör på sig i byxorna-
-och en Harvardprofessor som blir mikrostyrd-
-av en inkompetent liten fjant.
Men nu har vi chansen att ställa oss på rätt sida om historien.
Mina damer och herrar - avskeda fjanten.
Kan vi ta en liten paus?
-Kan vi prata, Kim? -Visst äger jag?
Kan du ta det lite lugnt med Durbin?
Det är ju inte han som är problemet, utan policyn.
Lägg av nu, Jack. Både du och jag vet att du älskar lärarhäktet.
Du får betalt för att skriva din bok och fåna dig med dårarna.
Om du fegar ur nu är det slut med det.
Jag fegar inte ur, men Durbin är en bra kille.
Det är för sent, Jack. Du släppte hundarna lösa.
Okej, allihop. På nästa bild-
-ser ni rektor Durbin i de amerikanska urinvånarnas huvudbonad.
-Det var inte fel på 90-talet. -Ursäkta. Får jag säga en sak?
-Sätt dig. -Jag måste säga en sak.
Kim...
-...kittlade mig. -Va?
-Ursäkta? -Hon är en lärarkittlare.
Hon väntade tills vi var ensamma och sen kittlade hon mig överallt.
Hon kittlade mig från topp till tå.
-Så lås in henne. -Vad pratar du om?
Att kittlas är inte straffbart, Jack.
Men det kan bli lite dålig stämning om folk tittar på.
Är det ingen som bryr sig om att hon kittlade mig?
Varför sitter då Philip, världens bäste kille, i lärarhäktet?
Han gjorde mer än att kittlas.
-Vad gjorde han, då? -Han k...hade förhållanden.
-Ja. -Med första hjälpen-dockan.
Okej, det är dags att jag erkänner.
Jag hade lämnat rummet när nörden ramlade. Ralph hade varnat mig.
Det var mitt fel. Kan vi lägga ner det här nu?
Mr Griffin får gå utan lön i tre dagar.
-Och blir kvar i lärarhäktet... -Och börjar undervisa omedelbart.
Det här är inte över, Durbin.
Jag heter mr Vining och jag är er nye lärare.
Och jag...älskar biologi.
Snart kommer ni också att älska det.
Men inte bara det. Ni kommer även att förstå det.
Nu ödslar vi inte mer tid.
Vår berättelse börjar för 3,8 miljarder år sen-
-i en blygsam pöl med aminosyra.
Det är nog bäst att ni skriver ner det.
Okej, kompis. Tack, men jag tar över nu.
Jaha. Okej.
-Då så. -Japp.
-Okej. -Vänta.
Jag är tillbaka.
Har ni saknat mig? Lite grann?
Jag vet vad ni gjorde och jag är inte sur.
Vad menar ni?
Victors lilla olycka? Jag vet att ni iscensatte den.
Det var lite för lägligt-
-att Victor ramlade precis efter att Durbin hade nämnt policyn.
Men jag vet ju att Victor, snälle och oskyldige Victor-
-inte kunde komma på en sån plan ensam. Han fick nog lite hjälp.
-Jag vet inte vad ni pratar om. -Nej, eller hur.
Jag är faktiskt imponerad, Sarika.
Trots att ni alla är dummare än jag-
-finns det ett visst värde i era små hjärnor. Det är coolt.
Det är skönt att vara tillbaka.
Vem har vi här, då?
Jaha... Du hörde väl att jag blev utsläppt.
Och du hörde väl att jag inte bara kittlas.
Philip. Sluta. Du behöver inte förklara dig för mig.
Är du inte arg?
Bara för att du inte berättade sanningen.
Vi har inga hemligheter för varandra.
"Vad är en vän? En enda själ, hemmavarande i två kroppar."
Aristoteles. Min favoritfilosof.
Eller, tja... Han kommer på andra plats nu.
Kom hit, ditt gamla pervo.
Nej, men! Vad stygg du är.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com