EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
11 OKTOBER, 1990
Nej, nej, nej.
- Gick det bra? - Fan.
- Har du kört förut? - Vad tror du?
- Hur gammal är du? - Hur gammal är du?
- Vart ska du? - Handla.
- Kan inte din mamma göra det? - Hon ligger i sängen.
Är hon sjuk?
Hon gillar att ligga där.
Tack.
- Min morbror lärde mig köra. - Jaså?
Det är svårare än det ser ut.
- Jag vill köra. - Tyst.
- Det är min tur sen. - Tyst, Annie!
Okej.
Ja!
BOKKLUBBEN
Så...
Jag älskar dig. Så klart.
Vad du än... Det är inte alls så illa som jag känner mig.
Jag har sjunkit så lågt man kan. Jag är vidrig. Jag är kloakvatten.
Du vet hur de tömmer det för att använda det till gödsel?
Jag är den oanvändbara delen.
Så äckligt kloakvatten att de måste begrava det
djupt och hoppas att ingen hittar det.
Såna sopor är jag.
Snälla, säg nåt.
Du tog det här från mitt hus...
- ...medan min dotter var försvunnen. - Han har greppet om oss.
När jag var utom mig och letade.
Han vet att Stan tog pennkorken.
Grannarna... Jag vet inte deras namn.
Och att jag gjorde allt annat.
De letade efter Jane medan du letade efter det här.
- Tänker du ge honom det? - Nej.
- Men du funderade på det. - Men jag kunde inte.
Jag skulle inte ens fundera på det.
Kommer du överens med ditt ex?
Visst.
- Är det inte konstigt? - Vad gör du?
Jag ställer frågor om ditt liv.
Sluta är du snäll.
Jag vill bara lära känna dig. Jag...
Jag måste nog lära dig lite snuskprat,
för det här funkar inte för mig.
- Jag känner mig som en billig slyna. - Det var bättre.
Bjud mig på middag. Behandla mig som en människa.
Vad är det för fel på att jag gillar dig?
Ju mer du vet, desto mindre kommer du att gilla.
Tro mig.
Vad menar du med det?
Ja. Jag kommer överens med mitt ex.
Hans fru och jag är kompisar.
- Jaså? - Ja, vi delar på vårdnaden,
det är så avspänt.
Jag blev nästan sjuksköterska.
- Seriöst? - Ja. Det fattades bara en kurs.
Otroligt. Det är... Var gick du i skolan?
Detroit Nurse School.
Detroit... Jag känner inte till den.
- Inte? - Nej.
Det är som områdets Harvard, men...
Jaså?
- Sjuksköterskor är sexiga. - Eller hur?
Är det bekvämt?
- Det går bra. - Vill du ha vatten?
- Nej. Det är bra, tack. - Det tar inte så lång tid.
Jag ska ingenstans.
Har du nånsin stulit nåt?
Nej.
Det är inte sant.
Ett signerat Dennis Rodman-kort.
Jag tog det från min vän. På skolbussen i sjätte klass.
Du bytte skift med Peters för jobbet med bevisskåpet.
- Ja. - Varför det?
Jag var tvungen att hämta barnen från skolan.
- Kan skolan bekräfta det? - Visst.
Har du tagit bevis från skåpet utan lov?
Nej.
Visste du att det fanns en pennkork i bevisskåpet?
Nej.
Vet du att en pennkork försvann från bevisskåpet?
Nej.
Tog du en pennkork från bevisskåpet?
Nej.
- Jag misslyckades. - Oläsligt resultat...
- Jag misslyckades totalt. - Är du säker?
Jag vet tydligen inte ens vad jag heter.
Fick du resultatet meddetsamma?
Ja, det är inte högskoleprovet.
Man behöver inte vänta tre till fem veckor.
Vad sa han?
Internutredningar ska kontakta mig. Och...
Och att... jag har tagits ur tjänst.
- Som... - Det är slut. De har mig.
- Jag är hemskt ledsen. - Nej. Det är inte ditt fel.
- Det är inte du. - Hallå.
- Vad händer?
- Vad blir det till middag? - Oj. Vad är klockan?
- Efter middagstid. - Jag har inte lagat nåt.
- Hela dagen höll jag på... - Pizzakväll.
Det blir pizza!
- Det är lugnt, raring. - Förlåt.
Nej.
Nico förklarade väl jobbet för er?
- Ja. Grabben skadade dig rejält. - Det är därför jag är här.
Kom du på honom när han hade sex med henne?
Va?
Grabben och din tjej. Såg du dem knulla?
Nej. Jag såg dem inte.
Jag hade blivit galen.
- Jag känner för dig. - Tack.
Jag tänkte...
Har din tjej sagt hur han är byggd?
- Du vet, där nere? - Va? Nej. Hon har inte sagt nåt.
- Han hade säkert ett rejält paket. - En stor fet pumpa.
In med den i fåran.
Kan ni döda honom, eller inte?
- Lugna dig. - Du, var iskall nu.
- Jag måste få det överstökat. - Du måste vara lugn.
Jag är lugn. Titta på mig. Jag är lugn.
Hur ser grabben ut?
- Det är han. - Jäklar. Från östra sidan.
- Nico sa inget om en gängmedlem. - Spelar det roll?
- Det kostar extra. - Jag betalar.
Femtio procent först. Resten efter att vi dödat honom.
Okej.
Vi är överens.
Vad är det?
Vi vill se kontanter.
- Ikväll? - Vill du ha jobbet gjort?
Jag har inte... Jag har dem inte just nu.
Tack för kaffet.
Vänta. Nej, vänta. Sätt er. Snälla?
- Jag kan ge er det ni behöver. - Nu?
Okej. Vi går.
Okej.
Herregud! Är du...
Nej, nej, nej!
Jävlar!
Stoppade de trosorna i hans mun?
Säg inte trosor.
Säg inte att du kallar dem underkläder.
- Var inte sån. - Det är inte kul.
- Jäklar, Dean är lustig. - De tog alla mina pengar.
Ta det lugnt. Jag tar hand om det.
- Kan du ta tillbaka dem? - Vad sa jag precis?
- Men hur? - Det är inte din avdelning.
- De är bara barn. - Som stal.
Du måste sätta gränser, mamma.
Är det din lösning? Vad händer när din son kissar i sängen?
- Ska du skjuta honom i arslet? - Ja, det ska jag.
Du kan inte lösa alla problem genom att skjuta nån i ansiktet.
Vet du vad ditt problem är?
Din dumma man har gett dem smak för mer.
- Vad menar du? - De vet att du tjänar pengar.
Du kan inte sätta in dem på banken.
Nästa gång de knackar på, och det gör de,
för de vet var du bor och vad du gör,
då kommer de vilja ha en andel.
De fortsätter ta tills du inte har nåt kvar,
förutom ett krig om territoriet.
Eller så är de bara ungar.
Du får hoppas att de är snälla.
Jösses. Vad är det i?
De vet var jag bor. Jag har inte råd att förlora mer.
Herregud.
- Försiktigt. Det är mormors porslin. - Vänta. Hur fick du det?
- Det ska jag berätta. - Nu börjas det.
Efter att hon gav dig en vigselring
som blev till två nätter på Bellagio.
- För det första var det en natt. - Från och med nu borde
- jag få alla släktklenoder. - Och för det andra,
så var det Flamingo...
Har du ringt henne än?
- Nej. - Ska du?
- Hon pratar med FBI. - De skulle låsa in Stan,
de skulle ta barnen.
Hon mår förstås dåligt.
Ja. Det borde hon. Hon angav oss nästan.
Ja. Nästan.
Tänker du bara lita på henne?
- Vi har känt henne i typ 10 000 år. - Precis.
Man kastar inte bort det på grund av "nästan".
- Seriöst? - Jag vet.
Jag anmälde dem stulna för att få försäkringspengar.
- Du kan väl ha loppis? - Sen ska jag ha loppis.
Hur får vi tillbaka pengarna?
De är barn. Vi sätter gränser.
Det är oacceptabelt beteende.
Inbrott, stöld, grov misshandel...
Riktigt grov, faktiskt.
När jag anger er till polisen
låser de in er och kastar bort nycklarna.
- Vad vill du bli när du blir stor? - Klubb-DJ.
- Du, då? - Festival-DJ.
Det lär aldrig hända.
Det ni gjorde förstör resten av era liv.
Systemet kommer att sätta dit er.
Men när allt kommer omkring är ni barn.
Ger ni tillbaka pengarna får ni en ny chans.
- Var känner jag igen dig ifrån? - Ja, hon ser bekant ut.
Eller hur? Det är så frustrerande.
Jobbar du i e-cigarettbutiken på Cass?
- Nej. - Det är ju bilbruden.
- I den där fåniga reklamen. - Ja!
Det kostar mycket pengar att göra såna.
- Får vi en bil? - Nej.
Vi vill ha en bil, din slyna.
En sån som i reklamen.
- Ursäkta, men ingen får en bil. - Kan jag få en cake pop till?
Vill ni att jag överlämnar er till polisen? För det gör jag.
- Nej, det gör du inte. - Jo.
- Okej. Vi går tillsammans. - Visst. Vi går.
- Vi gör det. - Vi har också nåt att berätta för dem.
Kan ni döda honom, eller inte? Jag måste få det överstökat.
Jag betalar.
Femtio procent först. Resten efter att vi dödat honom.
Vi är överens.
- Vi ger er en bil. - Gör vi?
Med alla finesser.
- Ja. - Toppen.
Så ska det låta.
Hur länge?
- Jag vet inte. - Jo, det vet du.
- Tjugofem år. - Fan.
Vi växte upp tillsammans.
- Fantastiskt. - Våra barn växte upp tillsammans.
Jösses.
Varje jul, varje födelsedag...
Jag förstår.
När jag skulle föda Sara ringde jag henne före Stan.
Hon är som en i familjen.
Min vän i vått och torrt.
- Tar du det lugnt med henne? - Nej.
Men du får behålla din man.
- Allt försvinner, va? - Ska jag genomgå ett lögndetektortest?
För tidigt?
Det är en orange Charger. Alla finesser. Här är registreringsnumret.
Är hon där?
Du var duktig.
- Hur gick det? - Säg att jag rättade till det.
Vill du inte säga det själv?
Bara säg att han köpte det.
Hon skulle hämta barnen.
Knäppskallen har dödslängtan.
Hon tar femtio cent för att låta barn hoppa från terrassen.
Är hon duktig?
Halva grannskapet tror att de kan flyga.
Ja!
Vill du inte gå in?
Nej.
Okej.
Jag kan inte.
Okej.
Det blir konstigt.
Han var din pappa.
Vart ska du?
- Du ser ut som en inbrottstjuv. - Jag måste ta tillbaka våra pengar.
- Han förstör våra liv. - Du gör inte saken bättre.
Vill du prata om det?
Vadå?
Det första du gjorde var att kolla dina pengar.
Jag visste att barnen var med din mamma.
Jag menar inte dem.
Du är full.
Jag jobbar på det.
Ska du inte lägga dig?
Efter ett tag saknade jag teknologin.
Men det var förstås tillfredsställande att ge barn med Ebola mat.
På sitt eget vis,
men till slut kände jag: "Ge mig en telefon som kan sms: a."
Du vet?
- Och... Är dina pommes frites kalla? - Ja.
Här. Vi värmer upp vår buffé.
- Vad smart. - Jag vet.
Sen... Jag åkte till Osaka
och gick med i en rörelse där.
Det är brottsligt vad de gör med delfinerna.
Var var din dotter?
Bredvid mig på surfbrädan och konfronterade fiskebåtarna.
- Hade hon inte skola? - Nej. Det var under Thanksgiving.
Jag tänkte att vi kunde dra oss tillbaka till budoaren.
Jag äter fortfarande.
Jag måste iväg.
- Har du dubbelbokat mig? Det har du. - Jag kommer tillbaka,
men vi kan väl leka lite först?
Vänta. Vem får fullfölja leken, då?
Var inte så känslig.
- Jag ska träffa min syster. - Okej.
- Vänta. - Ja. Teknologin.
Hej.
Seriöst?
Nu?
Delfinvarning?
Värre.
Hej. Hur är det med henne?
Kom du för att stjäla mitt barn, så som du stal min man?
- Vi är bara på tre. - Herregud. Menar du allvar?
- Det känns som tio. - Du är jätteduktig.
Jag hatar dig.
Var är din pappa?
Hon låter mig inte ringa honom. Hon bajsar och skriker.
Borde hon inte åka till sjukhuset?
Det är en hemmafödsel. De rika gör så.
- Vem är han? - Det är Noah. Han är min kollega.
Tja... min chef. Min chefskollega.
- Jag ringer efter en bil. - Nej, jag kör dig.
- Du måste stanna här. - Va? Jag?
Hon är ensam. Hon har ingen.
Men hon har damen.
Hon heter Harvest och luktar patchouli.
Du måste stanna.
Okej. Visst. Jag stannar.
- Lovar du? - Ja, jag lovar.
Åk hem och försök begrava det här minnet.
Trevligt att träffas.
- Får jag dela bil med henne? - Nej, det blir konstigt.
Vänta där ute. Jag kommer snart.
- Okej. - Gå.
- Ja? - Jag klarar det inte utan dig.
Vad ska jag säga? Det är inte mitt fel.
- Det har jag hört förut. - Jag planerade inte babyn.
- Det har jag hört förut. - Okej.
Hur ska jag få ut allt själv?
- Det får du inte. - Inte?
Jag hjälper dig.
- Du är hemsk. - Älskar dig.
Tjena.
Hej.
Okej. Jag har is och handdukar åt dig.
Herregud! Ut. Jag vill inte ha henne här.
Jag vill inte ha henne här.
Vi torkar av den där geggan som kommer ut.
Går det framåt?
Vi måste snart till sjukhuset, raring.
Bra idé. Sjukhus är bra. De har läkare med utbildning.
Varför är du här?
Jag lovade Sadie. Hon...
Och du tog med en kille?
- Det är... - Vi var...
Först tar du min man och sen tar du med din kille
medan jag sitter i den här geggan.
Jag ville inte att du skulle vara ensam. Jag...
Din vagina är nog mer förstörd än min
och ändå håller jag på... att föda barn.
Vad vill du att jag ska göra?
Bli blind.
Nancy, jag känner mig hemsk. Jag är hemskt ledsen.
Om jag kunde göra nåt hade jag gjort det.
Herregud. Hon är sju centimeter öppen.
Sen vill jag att du brinner och att din aska stoppas upp...
- Var? - Jag vet inte. På nåt äckligt ställe.
Som i häcken?
Ja. Långt upp.
Vems häck? Kom igen. Vems häck?
Jag har ingen.
Jag klarar det inte.
Sluta nu.
Du klarar det här. Bara ge mig en häck. Vilken som.
Jag kan inte.
Jag kan inte. Jag klarar det inte ensam.
Jag klarar det inte.
Vad gör du?
Jag hatar dig så mycket.
Jag vet.
Jag hatar att han tycker att du är kul.
Det är jag inte.
Nästan åtta.
Tänk att du sitter i mina flytningar.
Ingen fara. Din slempropp är nog på min arm.
Okej, raring. Det är dags. Dags att krysta.
Herregud. Det gör så ont.
Du klarar det, Nancy. Kom igen.
Vi klarar det. Nu ska vi träffa den lille killen.
- Du sa att de inte var hemma. - De skulle inte vara hemma.
- Det luktar skumt. - Det skulle du veta.
Okej. Kom igen. Nu går vi. Ut. Det är skola imorgon.
Ursäkta. Vem är ni?
- Hon är hans mamma. - PJ:s mamma?
Vem skulle hon annars vara?
Okej. Kom igen. Ut.
Gå till Mike. Upp med dig. Ut.
Ut.
- Var är min son? - Jag vet inte.
- När kommer han tillbaka? - När han kommer tillbaka.
Jag vet inte hur ni kan bo så här. Vidrigt.
Jag ska duscha. Det finns öl i kylen, eller...
Proteindryck. Vad ni nu dricker.
- Proteindryck? - Jag är inte gammal nog att vara hans mor.
Ska du tjafsa om det nu?
Börja leta.
- Hej. - Hej.
- Är du fortfarande kvar? - Du sa att jag skulle vänta.
Ja, men det var för hundra år sen.
Jag hörde...
att du är förstörd där nere.
Det är hennes hormoner.
Bra att ni delar på vårdnaden.
- Det krävs en hel by. - Visst.
Som den i Ghana där du gav mat till barn med Ebola.
Din dotter minns inte det.
- Hon var väldigt ung. - Ja.
Du gick ingen sjuksköterskeutbildning heller, va?
Nej. Efter det som hände där inne är jag glad för det.
- Jaså? - Ja.
Är du kär i ditt ex?
Typ.
Har jag ens nån chans?
Typ.
Är du arg?
Typ.
Gillar du mig fortfarande?
Typ.
Vad är det på din arm?
Det vill du inte veta.
Gör det.
Va?
- Varför jag? - Varför inte?
Vilken adress gav du Turner?
- Den du sa. - Eller gav du honom den här?
Varför skulle jag göra det?
För att jag är på väg ut med ett ton tvättade pengar.
- Jag går väl, då. - Nej, vänta.
- Så att du kan ge honom signalen? - Vilken signal?
Den som visar att jag är ensam här inne med droger och vapen.
Ska jag bära ut dig som Costner i Bodyguard?
Jag vill att du är ärlig.
Okej. Vi gör det.
De tog Stan ur tjänst. Vi är körda.
Du anar inte vilket helvete vi haft.
Inte?
Han var i mitt hus.
Hur många gånger har han varit i mitt kök?
Han hotade att ta barnen.
Jag skulle aldrig tänka på att rädda mig själv.
Du är arg på mig för nåt jag inte gjorde.
För jag skulle välja dig. Varje gång.
Vad är det här för pajasar?
Sir.
Kom igen.
Var det inte vad du ville ha?
Inte ens i närheten.
Förlåt.
Vi sticker.
Sätt ner påsarna.
- Nej. PJ bad mig ta de här åt honom. - Du är inte hans mamma.
Ut.
Gå.
Jag sa ju att jag var för ung för att vara hans mamma.
Om vi ser 17.15-filmen kan vi stanna till 19.45-filmen.
FILMER PÅ BIO
Det låter bra.
- Vi behöver inte. - Nej, jag vill.
Vi har sett den fem gånger. Vad sägs om Min tjej?
Det är inte filmen.
Det är skolbalen.
- Vill du gå på skolbalen? - Jag vet inte.
- Jag har inte ens nån klänning. - Nej, jag menar nån... frågade mig.
- Men jag behöver inte gå. - Vem?
- Vi går bara och ser filmen. - Beth.
- En äldre kille. - En äldre?
Hans far har en bilfirma.
- Du borde gå. - Jag vill inte.
- Jag kommer att vara upptagen. Så... - Med vadå?
Att inte gå på bio.
- Jag hatar dig. - Jag hatar ditt ansikte.
Säg att jag hade biljetter till Beyoncé, men bara två.
Och både du och Stan ville gå.
Är det som Destiny's Childs återförening,
eller en ensam Bey?
Med Jay-Z.
- Det är mörkt. - Jag skulle välja...
...dig och Stan. Och jag skulle stanna hemma.
Det skulle du inte.
Det skulle jag. För det här får mig att vilja spy.
Är det Jay-Z väljer du ju honom.
Jag menar... Det måste jag ju, eller hur?
Jag hatar dig.
Jag hatar ditt ansikte.
Hej. Du är uppe sent.
Ja. Du valde rätt.
- Vad bestämde hon sig för? - Dakota.
- Bättre än Mackinaw. - Var det ett alternativ?
- Det var där de knullade. - Jösses.
Jag går och duschar. Sen duschar jag igen.
Det blev en pojke.
Mamma?
Det är jag också.
- Berättade du för pappa? - Du är den första.
- Hur är det? - Hur är det själv?
Jag har alltid velat ha en pojke.
Du stinker.
Här är din lillebror! Kom hit!
- Herregud. - Kom igen. In med dig.
- Vill du ha stark eller mild sås? - Finns det habanero?
- Den är superstark. - Nej.
Äter man tillräckligt fort känner man inte hur det bränner.
- Ett litet trick. - Okej.
Hon tänker inte ange sin vän.
Man kan inte pressa nån hur mycket som helst.
- Hur går det med systern? - Vi är mer än vänner.
- Redan? - Ja.
- Man kan inte säga nej till den här. - Grabben.
Grabben.
Låt mig fortsätta ett tag.
- Okej. - Vi får se vad som dyker upp.
Ja.
Ge mig en kryddbomb till.
Du är ett djur.
Du kan lika bra skaffa pool nu.
- Du är redan halvvägs. - Ja. Du borde skaffa pool.
Som om jag har råd med det.
Men det vore kul.
Ska vi gå in?
Det är för tyst där inne.
Okej.
Han har lämnat mig.
Jag vet.
Och han tog mina barn.
Jag vet.
Undertexter: Annika Vasiliadou