Jei kokioj nelaimėj darbe prarastum ranką,
-...gautume šlamančių. -Tu dėl jos ranką paaukojai?
Koks romantiškas poelgis.
Tu man skolingas geresnį gyvenimą.
Čia juk tu!
Negyvi du geriausi mano vyrai.
Jūs nesuvokiate, kas aš.
Reikia pasitarti su šefu.
Prižadėjau, kad pinigų gausiu. Kad galėtume abu iš čia ištrūkti.
Gal laikas apie save pagalvot?
Kokia tavo gyvenimo svajonė?
Man darosi visko per daug.
Gal imkim ir kaip senais laikais pasikeiskim vaidmenimis?
Tai ieškote ne liudininko, o įtariamojo?
Negalima to atmesti.
Jūs turbūt Marta Anepol.
Aš nieko nežudžiau!
Kuri valanda?
Atleisk, kai kas nutiko.
Kas?
Kai kas nuostabaus.
Stebėjau gimimą.
-Tikrai? -Taip.
Ir jau antrąją darbo dieną?
Paršelio?
Na, panašiai.
Ta stora karvė iš darbo biržos šiandien pagimdė vaiką.
-Klaudija Lėman? -Taip.
Maniau, kalbi apie kiaulių ūkį.
Klausyk. Viskas taip greit įvyko.
Pirma kažkas tykšt! Visi tik sukruto.
Nubėgo vandenys. Kai prasidėjo sąrėmiai, nebuvo greitosios.
-Galiausiai pats priėmiau. -Ką? Tu? Priėmei?
Buvau... pribu...
Pribuvėja? Pribuvėjas?
Visai paprasta. Greita ir neskausminga.
Kaži, ar ir poniai Lėman taip.
Padėjau sveikam berniukėliui ateiti į pasaulį.
Atsiprašau, kad...
tada prie tavęs nebuvau.
Nes juk ir tau būčiau galėjęs padėti.
Ką čia šneki? Nebūtum galėjęs padėti.
Toks tragiškas nutikimas. Ir niekas dėl jo nekaltas.
Nei tu, nei Marta.
Na, aš...
Marta Dorotėja Salomėja Anepol, susiimk!
Kodėl man nieko nepasakojai?
Norėjau, bet Marta nenorėjo tavęs velti.
-Marta... -Man labai apmaudu, Artūrai. Patikėk.
Marta.
Ne baisiai įtikinamai čia suvaidinai.
Iškart pastebėjau. Nuo vakar vakaro.
Norėjau paklausti, bet pamaniau:
"Neprisigalvok niekų. Keistis vietom nesąmonė."
Net jei ir taip...
Nenorėčiau, kad tai baigtųsi.
Kai Šokių šventovėj susipažinau su Marta,
negalėjau atsispirti.
Įsimylėjau iškart ir iki ausų. Bum.
Buvau tikras, kad ji man skirtoji. Gyvenimo meilė.
Ir 25 metus aš...
ieškojau Martoje to jausmo,
įsižiebusio per pirmą susitikimą.
Bet nieko.
Kad ir kaip troškau, negrįžo.
Viskas per mane.
Ji mane prisaikdino tau neišduoti.
Tą vakarą susipažinome mudu. Tu ir aš.
Ak, tie burbulai...
Ir aš tą patį pajutau, Artūrai. Lyg nutvieksta žaibo.
Ir tai niekada nepasikeitė.
Aš vis dar tave myliu.
Na, pasakyk ką nors.
25 metai...
Visą tą laiką buvai tu...
Ji sunaikino man gyvenimą.
Ar trukdau?
-Kaip tik jau ėjau. -Padarysiu tave čia pat.
-Ir gerai. -Nebūk tokia.
Paleisk.
Man reikia parašo.
Taigi, anąsyk pasirašinėjau dešine ranka.
Kur dabar tu?
Išeinu. Pradingstu.
Kad tik kuo toliau nuo čia.
Susirasiu gražų ežerą
su vaizdinga pakrante.
Ir pasistatysiu ten medinę trobelę.
Kaip nuo seno svajoju.
Nežinau ar pavyks, bet čia būti nebegaliu.
Iki, Muriele.
Ar galima ir man?
Galim iškeliauti kartu ir pradėti ten, kur viskas nutrūko.
Galėčiau padėti statyti trobelę.
Galėčiau padėti tau...
rinkti medžius...
juos tvirtinti.
Galėčiau tau palaikyti siurblį, kai gręši skyles.
Nori su manim keliauti?
Dabar pat?
Ar gerai apsvarstei?
Su tavim - nors į pasaulio kraštą, Artūrai.
Laukti 25 m. - pakankamai ilgai, tau neatrodo?
Taigi.
Susitinkam čionai po 2 val.
Aš tik mašiną pasiimsiu.
Džese.
Ramiau. Po vieną sakinį. Kas nutiko?
Tai ką, pažaisime žaidimuką.
Nieko panašaus.
Įdėti vieną kulką, o ne palikti vieną lizdą.
Šįkart nesupainiosiu.
Fredi! Kur pradingęs buvai?
Kaip, kur pradingęs?
Paprastai gatvės kampe renki išmaldą.
Ir staiga - pradingai.
Tai ar turi gerą dingstį?
Kad ne.
Man reikėjo... šita...
laisvo laiko, pailsėti.
Pailsėti?
Tikiuosi, pailsėjai kaip reikiant.
Ačiū, gali būt laisvas.
Ką darai?!
-Bet juk sakei... -Pajuokavau!
-Bet pamaniau... -Niekur jis neis!
Vajė, vajė, vajė, vajė!
Ar tu susidėjęs su albanais?
Tau sumokėjo, kad nudėtum Stiveną su Marijum?
Aš su tom žmogžudystėm neturiu nieko bendra.
Dievaž!
Atsitiktinai tose statybose atsidūriau.
Kodėl tada farai mano, kad tai tavo darbas?
Dėl priedangos.
Dėl priedangos...
Visi ten su tuo susiję!
Policininkė, jos sesuo ir vienarankis.
Jūsiškį nužudė jie, ne aš.
-Vienarankis? -Taip.
Galiu įrodyti. Ten, mano kišenėje.
Pametė statybose.
Atlūžo.
Aha!
Dieve...
Atsargiai, Marta. Čia ne žaislas. Dar nudėsi ką.
Nieko nebuvo namuose. Pamaniau, tau kas nutiko.
Ne, viskas gerai.
Kur buvote? O Artūras kur?
Buvom išėję.
Miela.
Kol judu smagiai leidžiate laiką, aš sau kuopiu visą mėšlą.
Gal mudviem reiktų pasikalbėti.
Ir man taip atrodo.
Mes šįvakar išvykstame iš Klein Bidenbacho.
Taip.
Gal ir tikrai reikėtų mums visiems pasitraukti. Kada išvykstam?
Išvykstame ne iš baimės, o norėdami pradėti viską iš pradžių.
Mudu su Artūru.
Mudviem kartu gera.
Šmaikštu, Muriele.
Smagu, kad pastarosiom dienom dar įstengi mąstyt su humoru.
Bet man kitų bėdų per akis.
Jis norėjo mane nuskriausti, Artūrai.
Niekaip nenustojo. Aš išskėčiau pirštus štai taip.
O jis ėmė ir parvirto.
Ką man daryti?
Niekas manęs čia neapgins.
Artūrai.
Atsikratyk jo, gerai?
Tam tikra prasme, juk lavonas ir tavo.
Ko lauki, Artūrai?
Atsikratyk jo.
Ką pamanys mano klientai?
Artūrai.
Man tavęs reikia. Ir tavo pagalbos.
Ne, Džese.
Tau nereikia nieko.
Ir mano apsaugos tau nereikia.
Nei kieno nors kito.
Tu puikiai tvarkaisi ir pati.
Nebeparsidavinėk per pigiai.
Ir kalbu perkeltine prasme.
Ačiū tau už viską.
Man tikrai su tavim buvo labai miela.
Sėkmės, Džese.
A, ir dar.
Tikiuosi kada nors tavo balsą išgirsti per radiją.
Artūrai.
Grįžk!
Artūrai. Grįžk! Artūrai!
Ak, tu bjaurybe!
Tu kekše nevalyva!
Ak, tu, menkysta, apgavike tu!
Aš savanoriškai apsimainiau vietom, kad išgelbėčiau tau kailį.
O tu šaltakraujiškai pavagi mano vyrą.
Taip nėra, ir tu tai puikiai žinai.
Mudu su Artūru nuo pradžių buvome viens kitam skirti.
-Pati jį iš manęs nugvelbei. -Ir vėl sena dainelė.
Dabar eilė man. Ir aš turiu teisę į meilę.
Į meilę?! Ką tu nutuoki apie meilę, Muriele?!
Tau jau tuoj 50 m., o gyveni kaip sena pana.
Negi tikrai manai, kad taip imsiu jus ir paleisiu?
Juk tu Artūro nė nebemyli.
Jei išvis kada mylėjai.
Tu su juo niekada nebūsi laiminga, o aš galėčiau.
Būk gera, Marta, nedaryk man to.
Atėjau pas tave tikėdamasi,
kad galėsime išsiskirti draugiškai.
Tu teisi dėl mudviejų su Artūru.
Kibirkštis tarp mudviejų seniausiai išblėsusi.
Kad ir kaip stengiausi, nieko negalėjau padaryti.
Atleisk, Muriele, nekaišiosiu jums pagalių į ratus.
Tu juk mano jaunėlė sesė.
Labiausiai noriu, kad būtum laiminga.
Prieš jums bėgant atsimainykime.
Kad Artūras pradėtų gyvenimą su Muriele, ne su Marta.
Marta. Ačiū.
Ačiū.
51.
Tokio dalyko dar negirdėjau.
Kad žmogus per neapsižiūrėjimą vestų ne tą moterį.
Išties beprotybė.
Ir dar 25 metus su ja gyvent.
-Taigi. -Eik tu sau.
Čia tik tau taip galėjo nutikti.
Kad tave kur, Artūrai.
Labai tavęs pasiilgsiu. Ar žinai?
Ir aš, Roni.
Bet juk ne visam laikui.
Atsiųsk atviruką, kad žinotume, kur tu.
Galėsim net aplankyti.
-Aplankysim dėdę Artūrą. -Valio!
Jei ir naujoji nuotaka ims aikštytis,
bet kada gali grįžti.
Spėju, daugiausiai po dviejų mėnesių
vėl turėsime laisvą kambarį.
-Tikrai? -Taip.
-Ir vėl? -Aha, vėl.
Būk sveikas.
O pirma tu tiesą kalbėjai.
Aš nuo seno svajoju
pasenti trobelėje prie ežero. Bet niekada nenorėjau pasenti vienas.
O dabar, ir vėl sutikęs Murielę, jaučiu...
kad gal išsipildys ta svajonė.
Kaip gera vėl jaustis tikru žmogumi.
Dieve...
-Žeromai! -Negyvas, ar ne?
Kas čia buvo?
Aš viską apskaičiavau.
-Nesuprantu. -Tuoj paaiškinsiu.
Šiandien sužinojai, kad tavo gerbiamas kolega Žeromas
įvykdė visus nusikaltimus.
Kai bandei jį sulaikyti, jis į tave šovė.
Neturėjai kitos išeities, tik atsakyt tuo pačiu.
-Savigyna. -Ką?
Nesijaudink, planas suveiks.
Jam įkišau ginklą, iš kurio šauta į Marijų.
Jei elgsies tinkamai, nieks nieko ir neįrodys.
Tik yra šiokia tokia kliūtis.
Kad būtų įtikinamiau, tave reikia sužeisti, nes antraip...
niekas nepatikės.
Nori šauti į nuosavą seserį?
Tu nesupratai, Muriele.
Noriu tave ne sužeisti...
o tau padėti.
Viena kulka į ranką - išsikapstysi.
Na, stovėk ramiai.
Gal visai proto netekai?!
Juk prašiau stovėti ramiai.
Pažiūrėk, ką padarei.
Sveiki, šefe. Atleiskite, kad taip vėlai.
Ne, čia aš, Holgeris.
Tikrai.
Man sužeistos balso stygos.
Per porą dienų, tikiuosi, atsistatys.
Bet skambinu ne dėl to.
Žinau, kas nužudė mūsų vyrus. Taigi.
Atrodo, mano sesuo nuo pat pradžių buvo teisi.
Tai kas gi?
-Ar tu tuo tikras? -Taip.
Ak, tu apgavike.
Prašom.
-61. -Palaukit.
Gal imkit ir išeikit pasivaikščioti?
Liuks!
Ne, ir vėl vaikštinėt patamsiais.
Ar tikrai?
Na, tuomet, ir eikime.
Velkamės striukes, aunamės batus, griebiam žibintus.
Kodėl tėtis visada su svečiais vienas susitinta?
Kartais ir suaugusiems reikia pabūti vieniems.
Bus smagu. Pasiimkim ir močiutę.
-Ir ją? Tai smagu bus. -Buvo malonu.
Ate.
-Kajau, ateik. -Einu gi! Jau einu.
Aš Murielė Betcher. Į mane šovė.
Ne, šaulys pavojaus nebekelia.
Halerštainerstrasė 45. Paskubėkite.
Jei daugiau manęs neišgirsi, aš tave myliu, Muriele.
Nebūtina vaikams visko girdėti.
Man nereikia. Jau eisiu.
Niekur tu neisi.
Gerai, tada paskutinis.
Būk sveikas, Roni.
-Sakyk. -Aha?
Koks buvo sumanymas?
Ar panorai...
gabalo pyrago?
Turit pyrago? Tada mielai paimčiau.
Priėmiau tave išskėstom rankom.
Juk tereikėjo tik paprašyt.
Tik kaip suuodei? Net farai ir tie neįstengė.
Apie ką tu, Roni? Nesuprantu tavęs.
Šitiek metų meistriškai slapsčiausi.
Tada atsirandi tu ir viską išsiaiškini.
Atleisk, būsiu tavęs neįvertinęs.
Įsivaizduok, jei mudu su tavim būtume dirbę išvien.
Du draugai, vedami bendrų tikslų.
Galėjome sukurti didžiausią narkotikų imperiją šiapus sienos.
Nieks nebūtų įtaręs bedarbio klipatos
ir priekaištingo šeimos tėvo.
Man tikrai jau metas.
Nužudei Marijų ir Stiveną! Geriausius mano vyrus!
Kad nė nežinojau!
Negana jau, kad verslui pakenkei, tai dar ir šeimai pavojų sukėlei!
Čia viso labo nesusipratimas, Roni!
Net jei taip, negaliu tavęs jo taip paleisti.
Po paraliais.
Ten buvo mano alus.
Danguj žvaigždelės žybsi,
ant žemės žybsime mes.
Graži mano švieselė, kai jon žvelgi -
Taram, tararam Taram, pampam.
Nagi, eik.
Aš tau padėsiu.
Kur keliauja tie, kurių nieks nerastų?
Galėjai pagalvoti prieš tai.
O dabar gyvensi su pasekmėm.
Arba mirsi.
Aš...
Atleisk, šefe!
Atleisk, šefe.
Velniava...
Artūrai, koks tu mielas.
Nenoriu gadinti šventės,
bet ar turi prie savęs pakankamai pinigų?
Palikite švilpuką.
Artūrai, atleisk, kad taip netikusiai su tavim pasielgiau.
Ko gero, dar nebuvo praėjęs šokas.
Norėjau tik pasakyti, kad ir man buvo labai miela su tavimi.
Tai, ką man pasakei, man kaipmat atvėrė akis.
Susidėjau daiktus ir keliauju paskui svajonę.
Ir viskas tik tavo dėka.
Ačiū, kad tikėjai manim.
Valio!
Ir tau sėkmės, Artūrai.
Sveiki.
Aš Džesė. Ačiū, kad nutarėte pavėžėti.
Ir dar tokia šaunia mašina.
O kur jūs važiuojat?
Artūrai.
Kaip baisu, Artūrai.
Taigi galėjai žūti.
Na, bet pažvelkime taip:
be abejo, baisu, kad Ronis Menzė visai ne tas, kuo dėjosi esąs.
Bet kai užgis žaizdos, tu iš visos tos istorijos dar pasijuoksi.
Taip, tik Ronis buvo mano draugas.
-Su žmona ir dviem vaikučiais. -Tik norėjau tau ūpą pakelt.
Širdis plyšta matant tave nelaimingą.
Ar girdi?
Mūsų dainą groja.
Vajė, kaip smagu.
Ženklas.
Marta, aišku, dabar paklaustų:
"Ir kaip reikės gyventi?"
Tikrai, visai kaip Marta pasakei.
Jai tik pinigai, pinigai, pinigai galvoj.
O mudu galėsime sau gyvent vien meile.
Sakyk, kaip ji reagavo?
Marta? Juk pats pažįsti.
-Nepatikėjo? -Visai pamišo.
Liepė daugiau akyse nesirodyt.
Kad būtum matęs, Artūrai.
Elgėsi taip, lyg vedu ją į skerdyklą.
Nesuvokiu, kaip tu tiek metų ją pakentei.
Murielė šitaip apie seserį niekada nešnekėtų.
Ir niekad nebūtų išvažiavusi nepabandžiusi susitaikyti.
Artūrai, mielasis. Ronis tau pakenkė labiau nei maniau.
Baik čia tas šnekas, Marta!
Atsargiai, atsargiai!
Aš ne kurčia, po šimts! Nori, kad užsimuštume?!
Murielei jau gerai. Daug geriau negu mudviem.
-Ką jai padarei? -Ką padariau?
Geriau klausim, ką Murielė padarė man!
Nuo seno svajoju apie geresnį gyvenimą sau, Artūrai.
Naujos pradžios užsitarnavau nebent aš.
Sustok. Stabdyk, Marta.
Stabdyk mašiną, sakau!
Tobula hormonų pusiausvyra ir gebėjimas užgniaužt kančią
suteikė kantrybės tavo atžvilgiu.
Taip arti finišo tikrai neketinu pasiduoti.
Tu man skolingas geresnį gyvenimą, Artūrai.
Gal išprotėjai?! Artūrai, baik!
Artūrai!
Baik! Nuimk ranką, sakau!
Baik gi!
-Traukitės. -Atsargiai.
Pasistenkite laikytis ramiai. Gali paperštėti.
Kieno turėčiau klausti, ar į ligoninę paguldytas konkretus žmogus?
Vėliau galėsit nueiti į priėmimo skyrių,
bet dabar, pats matote, visi labai užsiėmę.
Man viskas gerai. Tikrai.
Man viskas gerai. Ačiū.
Kur jūs?
-Atsiprašau. -Minutėlę.
-Pone Hanepoli. -O jūs čia ką veikiat?
Gelbsčiu gyvybes.
Gal kartais paguldė tokią Murielę Betcher?
Šįvakar pusę miesto paguldė.
-Tad šansų tikrai per pusę. -Man reikėtų žinoti.
Labai prašau, labai reikia.
Gerai jau.
Murielė Betcher.
Betcher...
Taip, radau.
Murielė Betcher atvežta su šautine žaizda.
Šautine žaizda?
Kaip ji? Ar gyvens?
Klausyk, netransliuoju gyvai iš operacinės.
Gal jūs prisėskite - kaip visi kiti?
Jus pakvies, kai tik bus naujienų. Viso labo.
Taigi. Tu pažiūrėk mano instagramo prieigą.
Tikrai tiek kraujo dar nematei.
#lovemyjob
Ką čia darote?
Man reikia sužinot apie jos būklę. Tučtuojau!
Pone Anepoli, paleiskit vargšą praktikantą.
Perkiškit galvą į vidų. Ir uždarom langelį.
Taip, dr. Štainas.
Mudu pažįstami.
-Daktare. -Ar pamenate? Dėl rankos.
Pone Anepoli, deja, neturiu jums gerų naujienų.
Ji mirė.
Kaip...
Negali būti, tikrai ne...
Padarėme viską,
bet buvo taip sutrenkta galva, kad nieko neišėjo.
Ją ištiko smegenų mirtis.
Sutrenkta?
-Sutrenkta galva? -Patekote į avariją.
-Turit galvoj, Marta Anepol? -Na, taip.
Kas jums?
Ji mano žmona, bet aš ne dėl jos.
Teiraujuosi dėl jos sesers Murielės Betcher.
-Panelė Betcher, aha. -Šautinė žaizda.
Taigi.
Apgailestauju, bet ir jai ne ką geriau.
Nakties nepratemps. Širdies neišgelbėjome.
Stiprybės jums. Užuojauta.
Palaukit, ar panelė Betcher jūsų žmonos sesuo?
Taip.
Gal ir įmanoma ją išgelbėti.
Pamėginsime persodinti panelei Betcher jūsų žmonos širdį.
Užtruks, kol bus aišku, ar organizmas jos neatmes.
Bet jūs nesijaudinkite.
Viskas bus gerai.
Nenori kartu pažiūrėt, Artūrai? Tikrai smagu.
Mieloji Muriele, turime šiokių tokių bėdų.
-Kas nutiko? -Reikėtų gyventi taupiau.
Tirpsta Martos gyvybės draudimo išmoka.
Vien namas nemažai atsiėjo.
Negi nori parduoti? Juk vos pabaigei statyti.
Ne, tikrai ne.
Tik reikėtų ateityje atsisakyti nereikalingų išlaidų.
Kad ir masažinė lova: dar neišmokėta.
Tu teisus.
Ir tavo naujas rankos protezas nepigus.
Labai norėčiau dirbti, bet po operacijos man nebegalima.
Ne, ne.
Visai ne tai norėjau pasakyt.
Tiesiog aš bėgių tiesėjas, neuždirbu tiek, kad...
Bėgių tiesėjas?..
Sugalvojau, kaip galim užsidirbt krūvą pinigų, Artūrai.
Taip, lengva nebus.
Bet, tarkim, atvažiuoja traukinys,
o tu nespėji laiku nušokti nuo bėgių.
Ir tavo koja...
Supranti, ką noriu pasakyt? Mums tereikia...
Išvertė ir subtitravo Dalius Norkūnas Iyuno-SDI Group