Ja tu zaudētu roku negadījumā,
-mēs saņemtu naudu. -Upurēji roku viņas dēļ?
Tas ir tik romantiski.
Esi man parādā labāku dzīvi.
Tā biji tu.
Divi mani labākie vīri ir miruši.
Tu nezini, kas esmu.
Mums jāparunā ar bosu.
Solīju sagādāt naudu, lai varam doties prom.
Vai nav pienācis laiks domāt par sevi?
Par ko tu sapņo?
Nu jau paliek par daudz.
Varbūt jāsamainās vietām, kā senajos laikos.
Nemeklējat liecinieku, bet aizdomās turamo?
Nevaram to izslēgt.
Tu noteikti esi Marta Ānepola.
Es nevienu nenogalināju!
Cik pulkstenis?
Piedod, kaut kas atgadījies.
Kaut kas noticis?
Kaut kas brīnišķīgs.
Redzēju dzemdības.
-Tiešām? -Jā.
Otrajā darba dienā?
Sivēns?
Kaut kas tāds.
Lielajai govij no darbu centra piedzima mazais.
-Klaudijai Lēmanei? -Jā.
Domāju, ka runā par cūku fermu.
Tas viss notika tik ātri.
Dzirdējām šļakatas. Cilvēki jautāja: "Kas notika?"
Viņai nogāja ūdeņi. Mediķi nebija atbraukuši, kad sākās kontrakcijas.
-Tāpēc to paveicu es. -Ko? Tu?
Es biju...
Vecmāte? Vectēvs?
Tas bija viegli. Ātri un nesāpīgi.
Nezinu, vai Lēmane tev piekristu.
Palīdzēju veselīgam puisēnam ienākt pasaulē.
Piedod,
ka nebiju tev līdzās.
Ja būtu, varbūt varētu tev palīdzēt.
Par ko tu runā? Tu nevarēji to novērst.
Tas bija traģisks negadījums. Neviens nav vainīgs.
Ne tu, ne Marta.
Es domāju - es.
Marta Doroteja Salomeja Ānepola, savācies!
Kāpēc tu man neteici?
Gribēju pateikt, bet Marta negribēja tevi iesaistīt.
-Marta. -Piedod, Artūr. Lūdzu, tici man.
Marta.
Tu nebiji tik pārliecinoša.
Es uzreiz pamanīju. Jau vakar.
Gribēju jautāt, bet domāju:
"Tev rādās. Būtu neprāts samainīties vietām."
Pat tad, ja tā...
Negribu, lai tas beidzas.
Kad iepazinos ar Martu,
nespēju pretoties.
Es iemīlējos līdz ausīm.
Biju drošs, ka viņa ir īstā. Mana mūža mīlestība.
25 gadus...
Meklēju Martā to sajūtu,
ko sajutu toreiz, kad iepazināmies.
Bet tur nekā nebija.
Lai kā to gribēju, tā neatgriezās.
Tā biju es.
Viņa lika man apsolīt, ka neteikšu.
Tovakar satikāmies mēs abi.
Mans dzēriens.
Es jutos tāpat. Likās, ka man iespēris zibens.
Un tas nav mainījies.
Es tevi aizvien mīlu.
Lūdzu, saki kaut ko.
25 gadi.
Visu šo laiku tā biji tu.
Viņa izpostīja manu dzīvi.
Vai es traucēju?
-Es devos prom. -Varu aizvest.
-Būs labi. -Nedari tā.
Laid mani!
Te vajadzīgs paraksts.
Jā, tolaik parakstījos ar labo roku.
Kur tu tagad dodies?
Es aizeju. Es pazudīšu.
Tik tālu, cik vien iespējams.
Atradīšu skaistu ezeru
ar jauku piekrasti.
Uzbūvēšu mazu koka mājiņu.
Dzīvošu, kā esmu gribējis.
Nezinu, vai to spēšu, bet nespēju te vairs izturēt.
Saudzē sevi, Mjūriela.
Varu doties tev līdzi?
Varam aizbraukt kopā, turpināt iesākto.
Varu palīdzēt uzbūvēt to mājiņu.
Varu tev palīdzēt...
Vākt materiālus,
salīmēt tos kopā.
Varu turēt putekļu sūcēju, kamēr urbsi caurumus.
Gribi braukt man līdzi?
Tagad?
Esi to apdomājusi?
Es sekotu tev jebkur, Artūr.
25 gadi ir gana ilgs laiks, vai ne?
Jā.
Tiksimies pēc divām stundām.
Aiziešu pēc mašīnas.
Džesij?
Nomierinies. Kas noticis?
Mēs uzspēlēsim spēlīti.
Nē, nespēlēsim gan!
Ir viena lode, nevis viena tukša vieta.
Šoreiz es paņemšu.
Fredij. Kur tu biji?
Kā to saprast?
Parasti uz ielas ubago.
Bet pēkšņi pazudi.
Vai tam ir kāds iemesls?
Nē, ne gluži.
Man tikai vajadzēja...
Nelielu atpūtu.
Atpūtu?
Ceru, ka labi atpūties.
Paldies, vari iet.
Ko tu dari?
-Bet tu teici... -Tas bija joks.
-Es domāju... -Viņš nevar iet.
Ak vai.
Tu sadarbojies ar albāņiem?
Tev samaksāja, lai novāktu Stīvenu un Mario?
Man nav sakara ar tām slepkavībām.
Tiešām!
Tā bija sakritība, ka atrados būvlaukumā.
Tad kāpēc kruķi domā, ka tu to izdarīji?
Tas bija aizsegs.
Aizsegs.
Viņi visi ir uz vienu roku.
Policiste, viņas māsa un puisis bez rokas.
Viņi nogalināja to vīru. Nevis es!
-Puisis bez rokas? -Jā.
Varu to pierādīt. Tas ir manā kabatā.
Viņš to pazaudēja būvlaukumā.
Tas nokrita.
Skaidrs.
Ak nē.
Uzmanīgi, Marta. Tā nav rotaļlieta. Tu vari kādu nogalināt.
Mājās neviena nebija. Likās, ka ar tevi kas noticis.
Nē, viss kārtībā.
Kur tu biji? Un kur ir Artūrs?
Mēs izgājām.
Tas ir jauki.
Es daru visu netīro darbu, kamēr izklaidējaties.
Mums jāparunā.
Jā, es arī tā domāju.
Mēs šovakar aizbrauksim.
Jā.
Tas varētu būt labākais mums visiem. Kad brauksim?
Mēs to nedarām tāpēc, ka baidāmies. Gribam sākt no jauna.
Artūrs un es.
Mums ir lemts būt kopā.
Asprātīgi, Mjūriela.
Priecājos, ka atradi savu humora izjūtu.
Bet man ir lielākas problēmas.
Viņš gribēja nodarīt man pāri, Artūr.
Viņš neapstājās. Izdarīju šādi.
Un tad viņš apgāzās.
Ko man darīt?
Mani neviens nesargāja.
Artūr.
Atbrīvojies no viņa, jā?
Savā ziņā tas ir arī tavs līķis.
Ko tu gaidi, Artūr?
Tiec no viņa vaļā.
Ko padomās klienti, kad nāks pie manis?
Artūr.
Man tevi vajag. Vajag tavu palīdzību.
Nē, Džesij.
Tev nevienu nevajag.
Man nevajag tevi sargāt.
Tev nevajag nevienu citu.
Tu vari parūpēties pati par sevi.
Nenovērtē sevi par zemu.
Un es to domāju pārnestā nozīmē.
Paldies par visu.
Man tiešām patika pavadīt laiku ar tevi.
Saudzē sevi, Džesij.
Un vēl kas.
Kādu dienu ceru radio dzirdēt tavu balsi.
Artūr?
Nāc atpakaļ!
Artūr. Nāc atpakaļ! Artūr!
Maita!
Netīrā padauza!
Sīkā maita.
Nesavtīgi samainījos vietām, lai tevi izglābtu.
Un tu bezsirdīgi nozodz manu vīru?
Tā nebija, un tu to zini.
Mums ar Artūru bija lemts būt kopā.
-Tu man viņu nozagi. -Tas vecais stāsts.
Tagad ir mana kārta. Arī man ir tiesības mīlēt.
Mīlēt? Ko tu zini par mīlestību, Mjūriela?
Tev ir gandrīz 50, aizvien dzīvo kā vecmeita.
Nedomā, ka es ļaušu tev to darīt.
Tu pat vairs nemīli Artūru.
Iespējams, nekad neesi mīlējusi.
Jūs nekad nebūsiet laimīgi kopā. Mēs gan.
Lūdzu, Marta. Nenodari man to.
Es ierados, jo cerēju,
ka varam šķirties draudzīgi.
Tev ir taisnība par Artūru un mani.
Starp mums vairs nav dzirksteles.
Neskatoties uz pūlēm, nespēju to novērst.
Piedod, Mjūriela. Negribu stāties tev ceļā.
Tu esi mana mazā māsa.
Es gribu, lai esi laimīga.
Pirms aizbēdz, samainīsimies vietām.
Tā Artūrs sāks jaunu dzīvi ar Mjūrielu, nevis Martu.
Marta. Paldies.
Paldies.
51.
Nebiju ko tādu dzirdējis.
Kāds apprec neīsto sievieti.
Tas ir neprāts.
Bet paliek kopā 25 gadus.
-Jā. -Ak kungs.
Tā laikam var gadīties tikai tev.
Jēziņ, Artūr.
Es ilgošos pēc tevis. Vai zini to?
Es arī, Ronij.
Bet tas nav uz mūžu.
Jā, atsūti kartīti, lai zinām, kur esi.
Varēsim apciemot.
-Apciemosim tēvoci Artūru. -Jā!
Ja jaunā līgava radīs problēmas,
vienmēr vari atgriezties.
Paredzu, ka pēc diviem mēnešiem
mums būs lieka istaba.
-Jā? -Jā.
-Atkal? -Jā.
Priekā!
Tev bija taisnība par to, ko teici.
Man vienmēr bijis sapnis
novecot mājiņā pie ezera, bet negribēju to darīt viens.
Tagad, kad atkal esmu saticis Mjūrielu, liekas, ka...
Mans sapnis beidzot piepildīsies.
Jauki atkal būt savā ādā.
Jēziņ!
-Džerom! -Viņš ir miris, vai ne?
Kas notika?
Es visu nokārtoju.
-Es nesaprotu. -Paskaidrošu.
Tu šodien atklāji, ka tavs kolēģis Džeroms
vainīgs visās slepkavībās.
Kad par to jautāji, viņš saniknojās un izšāva.
Bet nebija citas izvēles, kā šaut pretī.
-Tā bija pašaizsardzība. -Ko?
Neraizējies, tas ir labs plāns.
Saistīju ieroci ar viņu.
Ja spēlēsi līdzi, neviens nevarēs pierādīt pretējo.
Bet ir kāda lieta.
Lai būtu ticami, tev jābūt ievainotai,
citādi neviens neticēs.
Tu gribi iešaut savai māsai?
Nepārproti, Mjūriela.
Negribu nodarīt pāri.
Gribu tev palīdzēt.
Viena lode rokā. Tu izdzīvosi.
Stāvi mierīgi.
Tu esi jukusi.
Teicu, lai esi mierīga.
Skaties, ko tu izdarīji.
Sveiks, bos. Piedod, ka zvanu tik vēlu.
Nē, tas esmu es. Holgers.
Tiešām.
Mana balsene ir traumēta.
Pēc pāris dienām viss būs kārtībā.
Bet ne tāpēc es zvanu.
Es zinu, kurš nogalināja mūsu vīrus. Jā.
Manai māsai bija taisnība.
Kurš tas bija?
-Esi drošs? -Jā.
Tu krāpies.
Aiziet!
-61. -Pagaidi.
Ko jūs teiktu par pastaigu?
Lieliski!
Nē, tikai ne pastaigu.
Esi drošs?
Labi. Tad iesim.
Uzvelciet jakas. Paņemiet kurpes.
Kāpēc tētis uzņem ciemiņus vienatnē?
Reizēm pieaugušajiem vajag brīdi vienatnē.
Nāciet, būs jautri. Paņemsim līdzi omīti.
-Arī viņu? Kur jautrība? -Bija prieks tevi satikt.
Atā.
-Nāc. -Jā, labi. Es nāku.
Mani sauc Mjūriela Bothere. Esmu sašauta.
Nē, šāvējs vairs nav bīstams.
Halleršteinera iela 45. Pasteidzieties, lūdzu.
Ja nu tas ir pēdējais, ko dzirdi... Es mīlu tevi, Mjūriela.
Bērniem viss nav jāzina.
Man nē, paldies. Man jādodas.
Tu nekur neiesi.
Labi, bet šis ir pēdējais.
Priekā, Ronij.
Stāsti.
Kāds bija plāns?
Vai tu gribēji
daļu no pīrāga?
Tev ir pīrāgs? Jā, labprāt.
Uzņēmu tevi atvērtām rokām.
Tev bija tikai jāpajautā.
Kā tu uzzināji? Pat kruķiem tas neizdevās.
Kā to saprast, Ronij? Es nesaprotu.
Visus šos gadus paliku nepamanīts.
Tad tu vienkārši atklāji.
Piedod. Novērtēju tevi par zemu.
Domāju, ka būsim komanda. Es un tu.
Divi draugi ar vienu mērķi.
Varējām radīt lielāko narkotiku impēriju šaipus robežai.
Neviens neturētu aizdomās invalīdu bez darba
un ģimenes cilvēku.
Man jādodas.
Tu nogalināji Mario un Stīvenu! Viņi bija mani labākie vīri!
Es nezināju.
Tas, ko nodarīji manam biznesam! Tu apdraudēji manu ģimeni!
Tas ir pārpratums, Ronij.
Pat, ja tā. Nevaru tevi tā palaist.
Nolādēts.
Tas bija mans alus.
Debesīs spīd zvaigznes,
mēs spīdam šeit.
Cik jauka ir mana gaisma!
Rabimel, rabamel, rabum.
Kāp iekšā.
Ļauj tev palīdzēt.
Tur dodas cilvēki, ko nav lemts atrast.
Vajadzēja padomāt par to iepriekš.
Tagad tev jāsadzīvo ar sekām.
Vai jāmirst ar tām.
Es...
Piedod, bos.
Sasodīts.
Artūr, cik mīļi.
Negribu izbojāt ballīti,
bet vai tev ir pietiekami daudz naudas?
Atstājiet ziņu.
Artūr, piedod, ka biju tik nejauka.
Domāju, ka man bija šoks.
Gribēju pateikt, ka lieliski pavadīju laiku ar tevi.
Tas, ko teici, atvēra man acis.
Es tagad došos īstenot savu sapni.
Pateicoties tev.
Paldies, ka noticēji man.
Jā!
Saudzē sevi, Artūr.
Sveiki.
Esmu Džesija. Cik jauki, ka apstājāties.
Tik forša mašīna.
Uz kurieni braucat?
Artūr.
Tas ir briesmīgi, Artūr.
Tu varēji iet bojā.
Skaties uz to šādi.
Traģiski, ka Ronijs nebija cilvēks, par ko izlikās.
Kad brūces sadzīs, kādu dienu tu par to pasmiesies.
Jā, bet Ronijs bija mans draugs.
-Viņam bija sieva un divi bērni. -Gribēju uzlabot tev omu.
Man ir sāpīgi redzēt tevi nelaimīgu.
Vai dzirdi?
Tā ir mūsu dziesma.
Jā. Vai nav lieliski?
Tā ir zīme.
Marta jautātu:
"Kā mēs izdzīvosim?"
Jā, izklausās pēc Martas.
Vienmēr domā tikai par naudu.
Mums pietiktu ar mīlestību.
Kā viņa to uzņēma?
Marta? Tu zini, kāda viņa ir.
-Atteicās ticēt? -Viņa satrakojās.
Teica, lai vairs nerādos viņai acīs.
Tev vajadzēja to redzēt.
Likās, ka grasos viņu vest pie miesnieka.
Nezinu, kā pacieti viņu visu šo laiku.
Mjūriela nekad tā nerunātu par savu māsu.
Viņa nekad neaizbrauktu, iepriekš neizlīgstot.
Artūr. Ronijs ietekmēja tevi vairāk, nekā domāju.
Es gribu patiesību, Marta.
Uzmanies!
Es neesmu kurla. Gribi nogalināt mūs abus?
Mjūrielai viss ir labi. Viņa ir labākā vietā.
-Ko tu viņai izdarīji? -Ko es izdarīju?
Drīzāk - ko viņa izdarīja man?
Vienmēr sapņoju par labāku dzīvi, Artūr.
Ja kāds ir pelnījis jaunu sākumu, tā esmu es.
Apturi auto. Apstājies, Marta!
Apturi auto, nolādēts!
Mans ideālais hormonu līdzsvars un cietējas loma
ļāva būt tik pacietīgai.
Es nepadošos, esot tik tuvu finiša līnijai.
Esi man parādā labāku dzīvi, Artūr.
Tu esi jucis? Artūr, beidz!
Artūr!
Beidz! Novāc savu roku!
Beidz!
-Malā! -Uzmanīgi.
Nekusties. Varētu dedzināt.
Kam man jājautā, kurš ir atvests uz slimnīcu?
To var pajautāt reģistratūrā.
Bet redzi, cik aizņemti esam.
Man viss ir kārtībā.
Būs labi. Paldies.
Kur tu ej?
-Atvainojiet. -Pagaidi.
-Ānepola kungs. -Ko tu šeit dari?
Glābju dzīvības.
Vai te ir atvesta Mjūriela Bothere?
Te šovakar ir puse pilsētas.
-Ir 50 procentu iespēja. -Man jāzina.
Lūdzu, man jāzina.
Labi.
Mjūriela Bothere.
Bothere.
Jā, atradu viņu.
Atvesta ar šautu brūci.
Šautu brūci?
Vai viņa izdzīvos?
Es nezinu par notiekošo operāciju zālē.
Lūdzu, apsēdies.
Tavu vārdu izsauks, kad zināsim vairāk.
Jā. Pārbaudi manu "Instagram" kontu.
Tik daudz asiņu nav redzēts.
Tēmturis "Mīlu savu darbu".
Ko tu dari?
Gribu zināt, kā viņai klājas. Pasaki!
Anepola kungs, lieciet praktikantu mierā.
Savāc savu galvu. Un aizver lodziņu.
Jā, Dr. Štein.
Tikāmies pirms kāda laika.
-Dakter. -Atceraties mani? Kā roka?
Man diemžēl nav labas ziņas.
Viņa neizdzīvoja.
Gribat teikt...
Tā nevar būt.
Darījām visu, ko spējām,
bet galvas trauma no trieciena bija pārāk smaga.
Iestājās smadzeņu nāve.
Trieciena?
-Trieciena? -Jūs avarējāt.
-Domājat Martu Ānepolu, ko? -Protams.
Viss kārtībā?
Tā ir mana sieva. Ne tāpēc esmu šeit.
Jautāju par viņas māsu Mjūrielu Botheri.
-Bothere, skaidrs. -Šauta brūce.
Skaidrs.
Piedodiet, bet Botherei neklājas labāk.
Viņa nepārcietīs nakti. Nevarējām neko darīt.
Turieties. Izsaku līdzjūtību.
Bothere ir jūsu sievas māsa?
Jā.
Varbūt ir veids, kā var viņu glābt.
Centīsimies veikt sirds pārstādīšanu.
Vajadzēs laiku, līdz zināsim, vai ķermenis pieņēmis sirdi.
Bet neraizējieties.
Viss būs labi.
Negribi skatīties kopā ar mani, Artūr? Smieklīgi.
Mjūriela, mums ir neliela problēma.
-Kas vainas? -Mums jābūt taupīgākiem.
Lai pietiktu ar Martas dzīvības apdrošināšanu.
Māja daudz izmaksāja.
Nesaki, ka gribi pārdot. Tikai tagad pabeidzām.
Nē, protams, ka ne.
Mums tikai jāizvairās no liekām izmaksām.
Piemēram, masāžas gulta. Tā nav nomaksāta.
Tev taisnība.
Un jaunā protēze arī nebija lēta.
Es gribētu strādāt, bet operācija padarījusi to neiespējamu.
Nē.
Ne to es domāju.
Kā strādnieks es nepelnu pietiekami daudz.
Strādnieks.
Zinu, kā varam tikt pie naudas.
Tas nebūs viegli.
Pieņemsim, ka tuvojas vilciens.
Un tu laikā netiec nost no sliedēm.
Un tava kāja...
Vai saproti? Mums tikai...
Tulkoja: Linda Skrīvere www.sdimedia.com