Dacă ți-ai pierde mâna dreaptă și ai declara că a fost accident de muncă,
am obține bani buni din asigurare.
Ți-ai sacrificat mâna pentru ea.
E cel mai romantic gest de care am auzit.
Îmi ești dator o viață mai bună !
Tu ai fost !
Am pierdut doi dintre cei mai buni oameni.
Habar n-aveți cu cine vă puneți !
Ar trebui să ne consultăm cu șeful.
Doar ți-am promis că fac rost de bani curând,
ca să putem pleca împreună.
Când o să te gândești și la tine ?
Cu visurile tale cum rămâne ?
Încet-încet, se adună cam multe.
Poate că ar trebui să schimbăm o vreme rolurile, ca mai demult.
Deci nu căutați un martor, ci un suspect.
Nu putem exclude nimic.
Probabil că sunteți Martha Ahnepol.
N-am omorât pe nimeni !
LEGEA LUI ARTHUR
EPISODUL 6
Cât e ceasul ?
Scuze, a intervenit o chestie.
- S-a întâmplat ceva ? - Ceva minunat.
Am fost martorul unei nașteri.
- Serios ? - Da.
Chiar în a doua zi de lucru ? Un purcel !
Mă rog, asemănător.
Scroafa de la oficiul de muncă a născut azi.
- Claudia Lehmann ? - Da.
Și eu credeam că te referi la ferma de porci.
Și, deodată, lucrurile s-au precipitat.
Întâi, pleosc ! Și toți: "Ce s-a întâmplat ?"
I se rupsese apa. Nici urmă de ambulanță.
Și era deja în durerile facerii. Până la urmă, am ajutat-o eu.
Cum ? Tu ai... Tu ?
Eu am... eu am fost mo...
Moașa ? Moșul ? Floare la ureche.
Rapid și fără dureri.
Mă rog, nu știu dacă Lehmann ar spune la fel.
Am ajutat ca un băiețel sănătos să vadă lumina zilei.
Îmi pare rău că atunci...
... te-am lăsat baltă.
Dacă eram acolo, poate reușeam să te ajut.
Ce spui ? N-ai fi putut schimba cursul lucrurilor, Arthur.
A fost un accident tragic. Nu e vina nimănui.
Nici a ta, nici a Marthei.
Nici a mea, vreau să spun !
Martha Dorothea Salomea Ahnepol, adună-te !
De ce nu mi-ați spus nimic ?
Eu am vrut,
dar Martha, ea... ea voia să...
N-a vrut să te implice în asta.
Îmi pare rău, Arthur. Trebuie să mă crezi.
Martha...
Nu ți-ai prea jucat rolul convingător.
Am bănuit eu ceva...
De aseară. Voiam să-ți spun,
dar m-am gândit că e o închipuire de-a mea,
că ar fi o nebunie să vă dați una drept cealaltă.
Nici atunci...
... nu voiam să se termine.
Am cunoscut-o atunci pe Martha la Templul Dansului,
și atâta mi-a fost.
M-am îndrăgostit de ea pe loc.
Până peste cap. Am fost convins că ea e aleasa.
Că e iubirea vieții mele.
25 de ani am încercat să regăsesc cu Martha acel sentiment,
pe care-l trăisem atunci pentru prima oară.
Dar nimic...
Oricât de mult mi-aș fi dorit, n-am mai simțit nimic.
Eu eram.
A trebuit să-i promit că n-o să-ți spun niciodată nimic.
Noi doi ne-am ciocnit atunci.
"Șampanie, stai locului !"
Și eu am simțit la fel ca tine, Arthur.
Parcă m-ar fi lovit trăsnetul.
Și până azi nu s-a schimbat nimic.
Te iubesc în continuare.
Spune ceva, te rog.
25 de ani...
Tot timpul ăsta... tu ai fost.
Ea mi-a distrus viața.
Deranjez ?
- Tocmai voiam să plec. - Te pot duce eu.
Mă descurc.
- Hai, nu face figuri. - Lasă-mă !
Aș avea nevoie de încă o semnătură aici.
Pe atunci, semnam încă cu dreapta.
Unde te duci ?
Plec. Dispar.
În orice caz, departe de aici.
O să găsesc un lac plăcut,
cu maluri frumoase,
și o să-mi construiesc acolo o casă din lemn.
Așa cum mi-am dorit dintotdeauna.
Nu știu dacă reușesc,
dar aici nu mai rezist nici o zi.
Rămâi cu bine, Muriel !
Pot să vin și eu ?
Am putea să plecăm împreună și să reluăm totul
de acolo de unde am rămas.
Te pot ajuta să construiești casa,
să cauți lemne,
să le îmbini.
Pot să țin aspiratorul
când dai găuri în perete.
Ai veni cu mine ?
Chiar acum ?
Te-ai gândit bine ?
Aș merge cu tine oriunde, Arthur.
25 de ani au fost de ajuns, nu crezi ?
Da.
- Peste două ore, în fața hotelului ? - Mă duc să-mi iau repede mașina.
Jessy !
Ia-o încet. Ce s-a întâmplat ?
Deci o să jucăm un mic joc.
Ba nu !
Bagi doar un glonț, nu lași unul deoparte.
Acum e bine.
Deci, Freddie... Pe unde ai stat ascuns ?
Cum adică ascuns ?
Altfel, ești la fiecare colț de stradă și cerșești
de-ți dai sufletul. Și, brusc,
parcă te-a înghițit pământul.
Dintr-un motiv anume ?
Nu, nu tocmai.
Aveam și eu nevoie de un concediu.
De concediu ?
Înseamnă că ți-a priit.
Mersi. Poți pleca.
Ce faci ?!
- Păi ai zis că... - A fost o glumă.
- Dar am crezut că... - Sigur că nu poate pleca !
Frate, frate !
Ești combinat cu albanezii ?
Ți-au dat bani pentru Steven și Mario ?
Nu am nicio legătură cu crimele. Serios !
Eram din întâmplare pe șantier.
Da.
Și de ce cred polițaii că tu ești ucigașul ?
E o diversiune.
O diversiune...
Sunt cu toții vârâți în asta !
Polițista, sora ei și ciungul.
Ei v-au ucis omul. Nu eu.
- Ciungul ? - Pot să dovedesc.
În buzunarul hainei...
L-a pierdut ciungul la depozit.
S-a rupt.
Ai grijă. Nu e o jucărie. Poți omorî pe cineva.
Nu era nimeni acasă.
Mi-a fost teamă că ați pățit ceva.
Nu, suntem bine.
Unde ați fost ? Unde este Arthur ?
Am ieșit.
Bine.
Lăsați-mă pe mine să rezolv treburile murdare
în timp ce voi vă distrați.
Cred că trebuie să stăm de vorbă.
Da, și eu cred.
O să plecăm din Klein Biddenbach. Chiar în noaptea asta.
Da.
Poate că fuga e cea mai bună soluție pentru noi. Când o luăm din loc ?
Nu vrem să plecăm fiindcă ne e frică, Martha,
ci pentru că ne dorim un nou început eu și Arthur.
Suntem făcuți să fim împreună.
Amuzant, Muriel.
Mă bucur că, după atâtea zile agitate, ți-ai regăsit umorul.
Dar, momentan, am alte probleme.
M-a bruscat, Arthur. Nu s-a potolit.
Apoi, i-am înfipt degetele așa...
Și a căzut. Ce să fi făcut ?
Nu era nimeni aici, să mă apere.
Arthur, trebuie să scapi de el. Da ?
Cumva, e și cadavrul tău.
Ce mai aștepți, Arthur ? Trebuie să dispară.
Ce-o să creadă clienții mei ?
Arthur...
Am nevoie de tine. Am nevoie de ajutorul tău.
Nu, Jesse,
n-ai nevoie de nimeni, de niciun protector.
Nici de mine, nici de altcineva.
Poți avea foarte bine grijă de tine singură.
Nu trebuie să te mai vinzi ieftin.
Asta am spus-o metaforic.
Îți mulțumesc pentru tot.
Mi-a plăcut mult timpul petrecut împreună. Rămas-bun, Jesse !
Încă ceva...
Sper ca în curând să-ți aud vocea la radio.
Arthur !
Întoarce-te !
Arthur ! Întoarce-te la mine !
Arthur !
Nenorocito !
Zdreanță bătrână !
Javră ipocrită !
Din generozitate, am schimbat rolurile,
ca să-ți salvez fundul.
Și tu îmi furi bărbatul fără să clipești ?
Nu a fost așa, Martha, și tu știi asta. Arthur și cu mine
eram făcuți unul pentru celălalt. Tu ești cea care l-a furat atunci.
Iar începi !
Acum e rândul meu, am și eu dreptul să fiu iubită.
Iubire ? Ce știi tu despre iubire, Muriel ?
Ai aproape 50 de ani, și trăiești tot ca o fată mare.
Să nu care cumva să crezi că vă las să vă cărați.
Dar tu nu-l mai iubești pe Arthur.
Dacă l-ai iubit vreodată...
Nu veți mai fi fericiți împreună, dar Arthur și cu mine am putea fi.
Te rog, Martha, nu-mi face asta.
Am venit aici fiindcă am sperat
că noi două... am putea să ne despărțim împăcate.
Ai dreptate despre relația mea cu Arthur.
Dragostea noastră s-a răcit cu timpul.
Nu am putut evita acest lucru, în ciuda tuturor eforturilor.
Scuză-mă, Muriel. Nu vreau să vă stau în cale,
doar ești sora mea mai mică.
Și nu-mi doresc nimic mai mult decât să fii fericită.
Înainte să pleci, hai să schimbăm rolurile din nou.
Totuși, Arthur nu are nevoie de un nou început cu Martha, ci cu Muriel.
Îți mulțumesc.
Mulțumesc.
51.
51, și gata.
Așa ceva n-am mai pomenit. Cineva să se însoare
intenționat cu femeia nepotrivită ! Asta e culmea.
Și apoi să rămâi cu ea 25 de ani.
Da.
Omule ! Așa ceva numai ție ți se putea întâmpla.
Arthur, o să-mi lipsești. Știi asta ?
Și tu, mie, Ronny.
Dar ne mai vedem.
Da. Să ne trimiți o carte poștală, ca să știm unde ești.
Și o să venim în vizită.
O să mergem toți la unchiul Arthur în vizită.
Și, dacă ai scandal cu noua soție,
vii înapoi, și gata. În cel mult două luni,
avem iar o cameră liberă.
Da, da...
Noroc !
Aveai dreptate cu ce mi-ai spus de curând.
Am visat mereu să îmbătrânesc într-o casă, pe malul unui lac.
Dar nu singur, Ronny.
De când am regăsit-o pe Muriel,
am sentimentul că visul mi se poate împlini.
Așa, da, te simți iar om !
Dumnezeule !
- Jerome ! - E mort, nu-i așa ?
Ce s-a întâmplat ?
M-am gândit foarte bine cum procedez.
- Nu înțeleg. - Îți explic.
Astăzi ai descoperit
că iubitul tău coleg, Jerome, e autorul crimelor.
Când l-ai luat la întrebări, a luat-o razna
și a tras în tine. Nu ai avut de ales și a trebuit să-l împuști.
- Legitimă apărare. - Ce ?!
Nicio grijă, planul e beton. Arma cu care a fost ucis Mario
e acum la el. Dacă faci jocul, nu ți se poate imputa nimic.
Mai este totuși o mică problemă.
Ca povestea să fie veridică, trebuie să fii și tu rănită.
Altfel, n-o să țină.
Vrei să-ți împuști propria soră ?
Nu înțelegi, Muriel. Nu vreau să-ți fac rău,
ci să te ajut.
Supraviețuiești cu un glonț în braț.
Nu te mișca !
Ești complet dementă !
Am zis să nu te miști.
Acum, uite ce ai făcut !
Alo, șefu', scuze că te deranjez așa de târziu.
Nu, sunt eu, Holger. Serios.
Am ceva la corzile vocale.
În câteva zile, sper să-mi revin.
Dar nu de asta am sunat. Știu acum
cine ne-a ucis oamenii. Se pare
că sora mea a avut dreptate de la bun început.
Cine este ?
- Ești sigur ? - Da.
Trișezi !
- 61. - Fiți atenți puțin...
Cum ar fi dacă ați face iar o plimbare nocturnă ?
Da !
Nu din nou !
Ești sigur ?
Bine, atunci, să mergem !
Vă puneți gecile, pantofii și luați lanternele. Da ?
Tata vrea să rămână mereu singur cu musafirii.
Da, uneori, au și adulții nevoie să stea singuri.
O să fie amuzant. Luați-o și pe bunica.
- Și pe aia ! Ce mai distracție... - Mi-a făcut plăcere, Arthur.
Pa !
- Kai, vino odată ! - Da, da... Vin.
Numele meu e Muriel Böttcher. Am fost împușcată.
Nu, atacatorul a fost anihilat.
Strada Hallersteiner, nr. 45. Vă rog să vă grăbiți.
În caz că este ultimul lucru pe care-l auzi...
Te iubesc, Muriel.
Copiii nu trebuie să afle totul.
Eu nu mai beau. Trebuie să plec imediat.
Azi nu mai pleci nicăieri.
Bine, dar e ultima. Noroc, Ronny !
Hai, zi, care era planul ?
Ai vrut și tu o felie de tort ?
Mai aveți tort ? Da, aș vrea o felie.
Te-aș fi primit cu brațele deschise.
Trebuia doar să spui ceva.
Cum de ai aflat ?
Nici măcar polițiștii n-au reușit.
Ce vrei să spui, Ronny ? Nu te înțeleg.
În toți anii ăștia, am reușit să păstrez o discreție totală.
Și tocmai tu îmi iei urma.
Cu siguranță te-am subestimat. Îmi pare rău.
Imaginează-ți că am fi lucrat împreună. Tu și cu mine.
Doi prieteni care fac același lucru. Ne puteam uni forțele
pentru a construi cel mai mare imperiu al drogurilor,
de aici până la graniță.
Nimeni n-ar fi suspectat un invalid șomer
și un tată de familie discret.
Trebuie să plec.
I-ai omorât pe Mario și pe Steven. Erau cei mai buni oameni ai mei !
Habar n-am avut !
Nu mi-ai pus în pericol doar afacerea,
ci întreaga familie !
E o mare neînțelegere, Ronny !
Chiar de-ar fi așa, din păcate, tot nu te pot lăsa să pleci.
Ce rahat !
Era berea mea.
Hai, urcă !
Te ajut.
Te duc unde îi duc pe toți cei care nu mai trebuie găsiți.
Ar fi trebuit să te gândești mai bine înainte.
Acum trebuie să suporți consecințele...
... sau mai bine să mori.
Iartă-mă, șefu' !
Rahat !
Arthur, ce drăguț din partea ta !
Nu vreau să-ți stric cheful,
dar ai suficienți bani ?
... lăsați, vă rog, un semnal sonor.
Arthur, scuze că mai devreme m-am purtat nasol cu tine.
Cred că eram încă în stare de șoc.
Oricum, voiam să-ți spun că timpul petrecut cu tine
a fost foarte plăcut. Și ce mi-ai spus mai devreme
mi-a deschis bine ochii.
O să plec să-mi trăiesc visul.
Și asta, mulțumită ție.
Mulțumesc că ai crezut în mine.
Da !
Ai grijă de tine, Arthur.
Bună !
Eu sunt Jesse. Ce bine că mă luați și pe mine !
Cu o mașină așa de mișto ! Unde mergeți, de fapt ?
Arthur...
Doamne, e îngrozitor ! Ai fi putut să mori.
Dar ia-o așa: faptul că Ronny Menzel nu era
omul care a pretins că este e tragic fără doar și poate.
Dar, după ce ți se vor vindeca rănile,
într-o bună zi, vei râde de povestea asta.
Da.
Dar Ronny era prietenul meu.
A lăsat în urmă o soție și doi copii.
Voiam doar să te încurajez.
Când te văd atât de nefericit, mi se rupe sufletul.
Auzi ?
E cântecul nostru.
Da, ce frumos !
E un semn.
Martha sigur ar fi întrebat acum: "Și din ce o să trăim ?"
Da, cam așa ar fi făcut Martha. Se gândește doar la bani, bani...
Am putea trăi din aer și din iubire.
Cum a primit vestea ?
Martha ? O cunoști doar !
Nu voia să accepte, nu ?
Și-a ieșit din pepeni.
A zis că nu vrea să mă mai vadă în fața ochilor.
S-o fi văzut, Arthur... A făcut un scandal
de parcă urma s-o tai în bucăți. Nu știu cum ai putut
s-o suporți atâta timp.
Muriel n-ar vorbi niciodată așa despre sora ei.
Și n-ar fi plecat înainte să se împace cu ea.
Arthur, iubitule...
Poate că Ronny te-a aranjat mai bine decât credeam.
Hai, Martha, recunoaște !
Ai grijă, ai grijă !
Nu sunt surdă, ce naiba ! Vrei să ne omori ?
Muriel e bine. Între timp, e într-un loc mai bun decât noi.
- Ce ai făcut cu ea ? - Ce am făcut eu ?
Ce a făcut Muriel cu mine ar trebui să fie întrebarea !
Am visat mereu să duc o viață mai bună, Arthur.
Dacă merita cineva un nou început, atunci, eu sunt aceea.
Oprește mașina ! Oprește, Martha !
Oprește naibii mașina !
Numai datorită rezistenței mele deosebite
și echilibrului meu hormonal
am avut atâta răbdare cu tine. N-o să abandonez
înaintea liniei de sosire. Tu trebuie să-mi oferi o viață mai bună !
Ești nebun ? Arthur, termină !
Arthur !
Ia mâna de-acolo !
Acum, liniștiți-vă puțin.
Atenție, o să usture un pic.
Ca să aflu dacă o anumită persoană e internată,
pe cine ar trebui să întreb ?
Puteți întreba mai târziu la recepție.
Deocamdată, vedeți și dv. ce se întâmplă aici.
Mă simt bine.
Mulțumesc frumos !
Unde vă duceți ?
- Mă scuzați. - O secundă...
Domnul Ahnepol !
- Ce faceți aici ? - Salvăm vieți ?
A fost internată cumva o anumită Muriel Böttcher ?
Jumătate din Klein Biddenbach au fost internați noaptea trecută.
Probabilitatea este de 50%.
Trebuie să aflu, vă rog. Vă rog, trebuie să aflu !
Vă rog !
Bine.
- Muriel. - Böttcher.
Böttcher.
Da, bingo !
Muriel Böttcher, internată cu o rană împușcată.
Împușcată ? Și cum se simte ?
Va supraviețui ?
Ascultați, nu sunt în direct cu blocul operator.
Nu vreți să luați loc ?
O să fiți anunțat când o să avem noutăți. La revedere !
Să te uiți pe contul meu de Instagram. Atâta sânge
n-ai văzut în viața ta. #ilovemyjob.
Alo, ce înseamnă asta ?
Vreau să știu cum se simte. Acum, imediat !
Domnule Ahnepol, lăsați-l în pace pe bietul stagiar.
Nici lui nu îi e ușor. Bagă capul înăuntru și închide fereastra.
Imediat, domnule doctor Stein.
- Ne cunoaștem de atunci. - Domnule doctor...
Vă amintiți ? Cu mâna ?
Domnule Ahnepol, nu am vești bune pentru dumneavoastră.
Nu a rezistat.
Ce înseamnă asta ? Nu se poate. Nu se poate...
Am făcut tot ce-am putut, dar rănile de la cap,
după accident, sunt prea grave. E în moarte cerebrală.
Accident ?
- Accident ? - A avut un accident de mașină.
Nu vorbiți din întâmplare despre Martha Ahnepol ?
Ba da, sigur.
Vă simțiți bine ?
E soția mea, dar nu pentru ea am venit.
Ci pentru sora ei, Muriel.
- Muriel Böttcher. - Doamna Böttcher, da.
- Plagă împușcată. - Da.
Îmi pare rău, dar nici doamnei Böttcher nu-i merge mai bine.
Nu va supraviețui până mâine. Nu i-am putut salva inima.
Trebuie să fiți tare. Sunt alături de dv.
Ați spus cumva că doamna Böttcher este sora soției dv. ?
Da.
Poate că există totuși o posibilitate s-o salvăm.
Am putea încerca să-i transplantăm dnei Böttcher
inima soției dumneavoastră.
Dar o să treacă ceva timp până vom ști cu siguranță
dacă organismul a acceptat inima.
Dar nu vă faceți griji, o să fie bine.
Nu vrei să te uiți, Arthur ? E foarte amuzant.
Muriel, dragă, avem o mică problemă.
Ce se întâmplă ?
Trebuie să facem economii.
Altfel, cheltuim toată asigurarea de viață a Marthei.
Numai casa cât a putut să coste... Și...
Doar nu vrei s-o vinzi,
când de-abia ai terminat s-o aranjezi.
Nu. Nu, nu...
Trebuie să evităm cheltuielile inutile.
De pildă, acest pat de masaj. Nu este încă plătit...
Ai dreptate.
Și nici noua ta proteză nu a fost chiar ieftină.
Știi că mi-aș dori să lucrez, dar, de când am fost operată,
nu mai am voie.
Nu, nu...
Nici nu trebuie să lucrezi.
Doar că eu...
... ca muncitor la Căile Ferate, nu câștig suficient ca să...
La Căile Ferate...
Am o idee
despre cum am putea să câștigăm foarte mulți bani, Arthur.
Știu că nu va fi ușor,
dar să presupunem că vine un tren...
... și tu nu reușești să te dai la o parte la timp.
Iar piciorul tău...
Înțelegi, ar fi de-a dreptul...
Ați urmărit LEGEA LUI ARTHUR
SFÂRȘIT
Traducerea și adaptarea ANDREEA VARVARICI-PRUNESCU