Hektore?
Nová noční stvůra. Úchvatné.
Hektore, můžeme si promluvit?
Nemůžu vám zakázat ke mně mluvit.
Jste přece upírská šlechta.
Já jen lidský kovář.
Tvé umění je legendární.
Z našeho druhu nikdy žádný kovář nevyvstal.
Ani nemusel.
Před válkou se noční stvůry prostě jen schovávaly.
Rozmnožovaly se buď přirozeně, nebo skrz nepovedená kouzla.
Teď jsou to vojáci. Musí se pravidelně doplňovat.
Doteď jste kováře nepotřebovali.
Rozum ti nikdo neupře.
- Když to říkáte. - Říkám.
A Drákula se mnou očividně souhlasí.
Naslouchá ti.
Stejně jako Izákovi, což upřímně nic moc neznamená.
Vypadá to, že si o Drákulu děláš starosti.
Dělám.
Obvykle není nerozhodný.
Jako by v něm něco vyhaslo.
Je jen stínem muže, kterým býval.
Existují věci, pro které nepotřebujeme jeho svolení.
- To pochybuju. - Opravdu.
Když někoho pošleme prohledat sídlo Belmontů, vůbec nic se nestane.
Proč na tom tak lpíte?
Jestli na světě existuje něco, co dokáže zranit našeho pána Drákulu,
leží to v pokladnici Belmontů.
Musíme zajistit, aby se to nedostalo do špatných rukou.
Nic víc.
Dobře. To zní logicky.
S tím souhlasím.
Ale Drákula musí tu výpravu schválit.
Jak ses stal jeho služebníkem?
Potkal jsem ho před rokem…
na jeho cestách.
Popravdě přišel on za mnou.
Opravdu?
Vedl jsem tichý život na východním Rhodosu.
Slyšel o mně od učenců ve městě a chtěl se se mnou setkat.
Mluvili jsme celé hodiny.
Po smrti jeho ženy…
mě přišel požádat o pomoc.
Jen si to představte.
Muž jako on…
prosil o pomoc člověka…
aby pomstil jiného člověka.
Pane Drákulo,
jste to vy?
Hektore…
potřebuju tvé dovednosti.
K čemu přesně?
Potřebuju armádu.
Mrtví musí povstat a noční stvůry
musí být přivolány do jejich těl.
- To je tvůj dar. - Co se stalo? Proč si žádáte armádu?
Zabili moji ženu.
Kdo?
Lidé.
Hloupí, krutí, nenávistní a zlí lidé.
Lidé, kterých ses zřekl. Lidé, od kterých se držíš dál.
Zabili moji ženu.
- To je mi moc líto. - Už nemusí, Hektore.
Musí být zastaveni.
Loveni.
Mluvíte o genocidě, Drákulo?
Vadilo by ti to?
Ostatní se mnou vždy jednali hrozně, za což jsem je potrestal.
Ale nechtěl bych, aby trpěli.
A stejně jako kdyby vymřelo jakékoliv jiné zvíře, svět by pak byl chudší.
Jen bych chtěl, aby už nemohli nikomu ublížit.
To lze zařídit.
Chápu, že upíři potřebují lidi k obživě.
Kdyby se z nich stal dobytek…
nic bych proti tomu neměl, pokud by jejich podmínky byly…
Humánní?
Chtěl jsem říct milosrdné.
Jistě, milosrdný konec lidského moru ti mohu slíbit, Hektore.
Připojíš se ke mně?
Lovy?
Kontrola populace?
Jistota, že už nikomu neublíží?
Ano.
Byl to velikán…
Ještě před rokem.
Ale teď…
Slyšela jsem, že když kovář něco oživí,
je mu jeho výtvor absolutně oddaný.
To je pravda.
Vyrob pár vojáků, kterým můžeš věřit, ať už najdou cokoliv.
A pak mi pomoz přesvědčit Drákulu, aby zaútočil na Breilu.
Tamhle.
To je můj strom.
Hrával jsem si u něj. Už jsme skoro tam.
Nedokážu si představit, jak si hraješ.
Jo, já už taky ne.
Ale ten strom byl pro mě všechno. Můj dům, loď i hrad.
Byl čímkoliv jsem chtěl.
Dobrou, strome.
- Tohle byl tvůj domov? - Jo.
- Tady jsi vyrostl? - Jo.
Nedokážu si představit vyrůstat na jednom místě.
Bylo to…
Bylo to v pohodě.
Neměl jsem nejhorší dětství.
Kolik ti bylo, když vás vyhnali?
Třináct, 14 nebo tak nějak.
Tys byl sám od 13 let?
Možná 12. Kdo si to má pamatovat.
Dvanáct…
Vedou tyhle otázky někam?
Jen se divím, že jsem měl delší dětství než ty.
A to je tvůj fotr Drákula.
Co je?
To bude ono.
Váš tajný vchod vypadá jako krb.
Nestůj a pomoz mi.
Blahopřeji, našel jsi obrovský balvan.
Jsou to dveře.
Máme je zvednout nebo…
Divné, nedaří se mi s tím ani pohnout.
Už chápu.
Ty s tím ani hnout nemůžeš.
Moje rodina to nějak dokázala. Brali mě tam, když jsem byl malý.
Viděl jsi, jak to zvedali?
Ne, vždycky to nejdřív otevřeli.
Říkali, že mi jednou řeknou jak. Asi na to měli nějaký fígl.
- Byli tvoji rodiče mágové? - Ne tak docela.
Uměli toho dost, ale ty dveře vyrobil jeden z našich předků.
Předpokládám, že se ten fígl předával z generace na generaci.
Jako to děláme my Vypravěči.
Tvoji rodiče znali ten fígl, ale nevěděli, odkud přišel a jak funguje.
Ustupte.
Sezame, otevři se.
- To bylo enošské zaklínadlo? - Ano, mluvím plynně.
No to se podívejme.
Belmontové si v lese loví stvůry, ale dveře na okultní zámek jim nevadí.
Netušil jsem, že jsou kouzelný. To z nás nedělá černokněžníky.
- Víš, že to teloch tady znamená smrt? - Buď zticha.
Jsou to dveře smrti, Belmonte.
Tak jdete, nebo ne?
Belmont vůbec není valašské jméno. Právě mi to došlo.
To není, moje rodina je původně z Francouzského království.
Ale před pár stovkami let odtamtud odešla.
- Odešla, nebo byla vyhnána? - Odešla. Díky za optání.
A vyprovázeli je lidé s vidlemi a pochodněmi?
Ne… ne. Jsme profesionálové, stěhujeme se za prací.
Co to má znamenat?
Všechny temné věci se přesunuly na východ.
Myslím, že Leon Belmont sem dorazil jako první.
To on postavil tenhle dům
a začal budovat tohle všechno pod ním.
Dobrý Bože.
Paměť mého rodu.
Víc z nás nezůstalo.
Je to tu seřazené? Můžeme nějak najít konkrétní věci?
Předpokládám, že k tomu budeš potřebovat věštění z kuřecích vnitřností.
Možná tu Belmont má někde křišťálovou kouli.
Drž hubu.
Díky za skvělou radu, Belmonte, ale nemohu ji přijmout.
Tví předci očividně měli problém s hrabivostí.
Vyloženě čekám, že tu někde najdeme mumifikované kočky.
Pokud jste je teda nejedli.
Dole na stojanu je katalog.
Takže je to opravdu seřazená sbírka?
Pracovali jsme na ní po generace.
Archiv všeho, co jsme našli a získali od dob Leona Belmonta.
Co toho Leona Belmonta přivedlo do Valašska?
Lov na Drákulu.
To je tedy vše…
co po nás zbylo.
No to mě podrž. Jestli je to to, co si myslím…
Pozor, Trevore. Skoro to znělo, že tě něco nadchlo.
To není možné. Nebo je?
Nádhera.
Co je to proboha za šerednost?
Nemůžu uvěřit, že ji schovali.
To je Jitřenka.
Všechno je to tady. Máš pravdu.
Tohle je naprosto úžasné.
Nemyslíš? Prostě úžasné.
- Rozkošné. - Ani trošku tě to neohromuje?
Je to jako muzeum zasvěcené hubení mého lidu, takže ne.
Nějak mě to nebere.
Můžu s vámi mluvit?
Přistup, Godbrande.
Měl bych otázku.
Ptej se.
Když zabijete všechny lidi, co budeme jíst?
Cože?
Jednoduchá otázka, Drákulo.
Jestli vyhladíte lidstvo, kde vezmeme pravidelný přísun lidské krve?
Když se přesouváme, povoluju vám nájezdy na krmení.
Mám krev uskladněnou v chladících nádobách.
A v nižších patrech máte zvířata. Hladem strádat nebudete.
Nemyslím teď, ptám se do budoucna.
Nehodlám živořit na podělaný prasečí krvi.
- Pozor na jazyk. - Z prasečí krve mám sračku.
Omlouvám se, ale je to tak.
- Bude o vás postaráno, Godbrande. - Jasně, chápu.
Ale co když nebude?
Co když zabijete všechny a nezbude jich dost do táborů na krmení?
Nenechám se od tebe vyslýchat. Už jsem ti řekl, jak to bude.
Lidé zemřou a o vás bude postaráno.
Godbrandek,
upírek, malý parazit.
Brouček na lodičce,
co rád dělá rámus a předstírá, jak je důležitý a nebezpečný.
Hodláš mě dál vyslýchat?
Hodláš mě vyzvat na souboj, Godbrandku?
Ne.
Tak proč tu ještě stojíš a rušíš mě svým kuňkáním?
Zmiz odsud, než tě rozetnu vedví a vykousnu ti srdce.
Tak jak se má náš vážený pán?
Staříkovi už úplně přeskočilo.
Chystá se zabít všechny lidi a nenechat žádné na krmení.
- Umřeme hlady. - To určitě ne.
A ještě něco ti řeknu.
Na souboj bych ho nevyzval,
ale mám silné podezření, že se už dlouho nekrmil.
Proč by si zrovna Drákula odpíral krev?
Protože tohle není válka, Carmillo. Tohle je sebevražda.
Jeho žena je mrtvá a on chce za ní. A všechny nás chce vzít s sebou.
Všichni chcípneme! Všichni!
Godbrande, počkej.
Neomrdám tě, Carmillo, na to jsem moc naštvanej.
Ty jeden parchante.
A to bylo sakra za co?
Tos měl na připomenutí.
Čeho? Bolesti?
Že Drákula musí nejdřív přenést hrad do Breily.
Něco ti povím.
Před staletími jsem byla proměněna upírem, který řekl, že mi daruje celý svět.
Ale jak stárl, byl pořád krutější a šílenější.
A já k němu byla stále vázána.
Dokud jsem se neodhodlala vzít si svůj svět zpátky.
Rozhodla jsem se, že už se nenechám řídit starými šílenci.
Pak přijdu sem, abych se setkala s naším vůdcem, a co nenajdu?
Krutého šíleného starce.
Nikdy víc, Godbrande.
Nikdy víc.
Překlad titulků: Petr Kabelka