PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Nekoukejte na ně.
Zumi.
Takka.
Teprve si zvykám na říkání jmen.
Jak dlouho jsi tady sám?
Už roky.
Možná pár měsíců.
Viděli jste, v jak špatné kondici je můj nový domov.
Tohle jsme nečekali.
Byla tu malá bitva.
Musela to být legendární bitva.
Spíš zoufalá a smutná.
Co se stalo s mechanismem, který hýbe hradem?
Ona ho roztavila.
To je jedno.
Takže jste byli u dvora upírky Cho?
Ano.
Na severu Japonska, velmi daleko.
Žili jsme v tajné pevnosti.
Byli jsme tam uvěznění.
Předali nás dvoru už jako děti.
Bavilo ji mít lidskou čestnou stráž.
Ne, že by ji potřebovala.
Někdy se bavila tím, že nám dovolila
vpustit do jejího dvora lovce.
Tak to bylo každý den.
Vždy nová hrůza.
Nový trest.
Nějaká připomínka toho, jakou nad námi má moc.
Každý den otročina.
Každý den smrt.
A my se museli dívat.
Cho byla prastará a arogantní.
Celou věčnost žila ukrytá před armádami.
Nikdo ji nemohl zabít.
A my se dívali...
a učili.
Roky jsme studovali její způsob života a boje.
Učili jsme se z jejích vítězství, pamatovali si její slabiny.
Naše životy se točily jen kolem plánování její smrti.
Četli jsme její knihy a naslouchali legendám.
Doufali jsme, že dostaneme šanci osvobodit svůj lid.
A pak odešla, když ji zavolal Drákula kvůli válce.
Zabili jsme všechny strážné
a během pár dní osvobodili všechny lidi.
Ale věděli jsme, že se Cho vrátí.
Vydali jsme se ji dopadnout.
Jestli se vrátí do dvora, začne to znovu.
A pokud je mrtvá, dvůr převezmou jiní upíři.
Stejně nebudeme svobodní.
Potřebujeme přítele, Alucarde.
Potřebujete instrukce. Možná jednu, dvě nové zbraně.
A naučit se trochu čarovat.
Čarovat?
Vážně?
Čarovat.
Co myslíte?
Tak co myslíš?
Je to vždycky stejné.
Carmilla má pokaždé nějaký plán.
Je snílek, Strigo.
Ne.
Nikdy neřekne: „Pojďte, děvčata, budu vám vyprávět svůj sen.“
Vždycky máchá rukama a řve: „Upírky a sestry, mám plán.“
Pletu se?
Ne, nepleteš se.
Ale dostala nás sem.
Jen díky Carmille
jsme se zamilovaly v pohádkovém zámku.
Morano, už mluvíš jako Lenore.
Bude romantika, když ti pozvracím vlasy?
Zmlkni. Bylo to úžasné. A ty to víš.
Ano, to uznávám.
Bylo to úžasné.
Ale také si pamatuju, jak těžké bylo se sem dostat.
Ty a Carmilla vidíte jen současnost a budoucnost.
Já neumím zapomenout na minulost.
To ani Carmilla.
Pořád má noční můry z let,
než zabila upíra, který ji proměnil.
Nezapomíná, Strigo. Jen hledí před sebe.
Ale obsadit a ovládat 1 300 kilometrů široký pruh země
je velmi ambiciózní plán.
Je to velký sen.
Její plán.
To dělá vždycky. Cucá si z palce výmysly
a čeká, že my tři všechno zařídíme.
Ale je to proveditelné?
Teoreticky?
Potřebovala bych víc informací.
Ale teoreticky jsi říkala, že to těžko uhlídáme.
Bylo by potřeba vytvořit nějaké palisády?
To ne.
Hranice by byla čistě pomyslná.
Její ostrahu by vyřešily hlídky.
Stavba věží, obsazování měst a budování opevněných táborů,
kam bychom dávali lidi.
Takže víš, že to jde.
Těžko říct.
Možná.
Ale bude to těžké.
Těžké je všechno, co za to stojí.
Jen pomysli, kdyby se to podařilo,
velela bys armádě celé říše.
Co?
Patřila by nám země odsud přes Brailu
skoro až k Černému moři.
To není země, nebo kraj, lásko.
To je říše!
Říšská armáda.
A využívala bys vědomosti starých vladařů.
Když vyhraješ válku, já zdokonalím fungování říše.
Tak takhle to dělá.
Ta mrcha se nám dostane do hlav, abychom zhmotnily to její šílenství.
Ano, je to tak. Ale představ si to...
Představ si říši ovládanou čtyřmi ženami.
Upírkami a sestrami.
Upírky a sestry, máme plán!
Možná jsou šílení, ale jsou opatrní.
Je čas si zahrát hru.
Hraj mistrovsky, mladý muži.
Převore Salo, chci vám znovu poděkovat za příležitost
poznat vaši fascinující novou filozofii.
Kéž byste se mnou nemluvil jako s bláznem, Saint Germaine.
Nejsem přihlouplé dítě,
které se počurá, když ho přestanete hladit po hlavě.
Omlouvám se.
Neomlouvejte se, chovejte se lépe.
Ano, jistě.
Děkuji.
Překrásné místo.
Moc pěkné.
Je dostačující.
To je část knihovny. Tady můžete začít.
Velmi originální skladování bez polic.
No ano,
už nám nepřišly tolik důležité.
Ale vy jste mě přesvědčil,
že v těch knihách stále může být něco hodnotného.
Tak do toho.
Smím podotknout, že ta nástěnná dekorace je vzhůru nohama?
Převrátila se, když dorazil náš návštěvník.
My tomu moc nevěnujeme pozornost.
Možná teď míří správným směrem.
Směrem k peklu,
odkud přišel ten váš návštěvník? Noční tvor?
Proč jim říkáme noční tvorové, Saint Germaine?
Asi proto, že přicházejí jen v noci.
Nebo je to prostý překlad velmi dlouhého pruského slova.
Vždyť přinášejí světlo.
A jméno „Lucifer“ znamená „ten, jenž přináší světlo“.
Přestal jste věřit v Boha, převore?
Vůbec ne.
Bůh stvořil všechno.
Bůh stvořil i peklo.
Pokud je Bůh neomylný,
pak Luciferova přítomnost v pekle byla jeho záměrem.
A moudrost pekla a nočních tvorů je zároveň boží moudrostí.
Copak nevidíte, jak to všechno začíná dávat děsivý smysl?
Je to skutečně fascinující.
Povězte, jak jste došli k tomu symbolu, kterým se identifikujete?
K tomuhle?
Ti, kteří byli svědky příchodu návštěvníka, ho nosí,
protože nám ho dal.
Víte, co znamená?
Je to jeho značka.
Ne, Salo.
Je to alchymistický symbol síry,
který používají filozofové jako značku pro peklo.
Nosíme označení pekla?
Ano.
To je báječné.
To jistě.
Jste moudrý muž, Saint Germaine.
Uznávám, že jsem o vás pochyboval,
ale jsem potěšen, že nám přinášíte takové vědomosti.
Začněte, prosím.
Najděte nám více pokladů,
které nám rozšíří povědomí o tom, jak to skutečně je.
Brzy vám přinesou chléb a víno.
Ale prosím vás,
prozatím se držte jen tady.
Jinde se pracuje a nechtěl bych, aby nás někdo rušil.
Ano?
Ano, samozřejmě.
Budu se držet jen tady.
Výborně.
Co to děláme?
Shromažďujeme informace, prozkoumáváme teritorium.
Zníš jako zloděj.
Jsem tulák, Sypho.
Nemůžu sem přitančit v kočáře
v barevném rouchu Vypravěčky a vyžebrat si almužnu.
Jistě, že jsem byl zloděj.
Můžeme se prostě poptat kolem.
Hej!
No výborně.
Výborně! Dobrý den!
- Odejděte. - S radostí.
Mám jenom pár otázek.
K našemu domovu se nikdo nesmí přiblížit. Běžte.
Uklidněte se.
Jsme návštěvníci tohoto krásného města.
Návštěvník je pouze jeden.
Dobrá.
Jsme cestovatelé a pár dní se tu zdržíme.
Já a můj tupý služebník jsme si všimli
vašeho pěkného převorství a...
vaší pásky.
Ještě jsem ji neviděla zblízka.
To stačí, běžte pryč.
My toto místo chráníme.
Před čím?
Před zvědavýma očima.
Před všemi, kteří se chtějí plést do cesty naší práci.
Víte, co znamená to znamení na vaší paži?
Dal nám ho návštěvník.
A jaká je vaše práce? Co tu děláte?
To stačí.
Jste tady noví,
takže v zájmu klidného života vám ještě dám šanci.
Každý tady ví, že se nemá přibližovat.
Každý ví, že se nemá vyptávat.
Nechte nás být. Máme práci.
Dobrá.
Moc vám děkuji za vaši dobrotu.
Připrav si bič.
Ještě jedna věc.
Vypravěči jsou ve městech přirozená kořist. Nenosíme zbraně.
Učíme se tedy poznávat, když někdo ukrývá nůž.
Nemyslíte, že mniši se znamením pekla
a dýkami pod rubáši jsou i v malém městě trochu podezřelí?
Vidím vás.
Kněží s noži. To je jako v Gresitu.
Určitě jsi to nepřehnala? Občas máš ve zvyku...
Možná.
Ale klidní lidé jsou schopní a opatrní.
Nervózní dělají chyby.
Budu raději, když budou při práci nervózní.
Vědět, že pomůže přijít k vratům
a rozčílit pár šílených mnichů,
mohl jsem to udělat sám.
To místo smrdí magií. Dělají uvnitř něco strašlivého.
Mám jedinou otázku.
Proboha.
Žiju jen proto, že Carmilla chce Vyvolávače, ne?
Nepředstírej, že je v tom něco jiného.
Ráda ti odpovím.
Ano, Carmilla tě nechala žít, protože by chtěla Vyvolávače.
Teď odpověz ty mně.
Není otrávené.
Dobře.
Výborně.
Co bys rád?
- Cože? - Je to jasná otázka.
Pověz mi, co bys rád.
Boty.
To je fér.
Koupila jsem si další otázku?
Proč ne?
Tak se ptej.
Co ti měl Drákula dát?
Tuhle otázku nechápu.
Pomáhals Drákulovi vybudovat armádu.
Radils mu.
- Chtěl zabít všechny lidi. - To já nevěděl.
Pochopil jsem to až později.
Myslel jsem, že buduje kult,
který by lidstvo uvěznil a ovládal.
Opravdu?
Přesně takový je náš plán.
Takže ti lhal.
On...
Neříkal mi vše.
Na tom nesejde.
Co ti sliboval,
když uděláš tu práci, o které ti lhal?
Jaká byla tvá odměna za službu muži, který ti neřekl pravdu?
Předpokládal jsem, že budu žít mimo jakoukoliv ohradu,
do které by zahnal zbytek lidí.
Předpokládal?
Nevím, jestli jsme o tom kdy mluvili.
Pořád by potřeboval noční tvory.
Pokud si mých rad cenil,
tak by mě možná nechal u dvora.
Předpokládal, pokud, možná.
Nechtěls odměnu, Hectore?
Nebo jsi jen čekal, že se nějaká objeví?
Tak...
Co bys chtěl?
Netoužil jsem po odměně.
Věřil jsem jeho práci.
Ale něco jsi zjevně očekával.
I když to mělo být jen smilování.
Nebo pohodlná klec.
To ti docela vyšlo.
Ale vážně,
kromě bot...
Tohle není vážný rozhovor.
Ale je.
Carmilla rozběhla své plány
na ovládnutí lidské populace.
Zabíjení z milosti, a pokud promineš ten výraz, humánní krmení.
Takový plán ti předložil Drákula, ne?
V podstatě ano.
Jenže on lhal
a chtěl vyhladit lidskou rasu, že?
Ano.
My nelžeme.
A nečekáme, že budeš pracovat zadarmo.
Ani za boty.
- Takže mě uplácíte? - Proboha, chceme ti zaplatit.
Nechceme se mstít, Hectore.
Neříkám, že tě sem Carmilla dotlačila na valníku plném peří,
rozhodně byla naštvaná,
ale kdyby tě nechala v Braile, byl bys teď ještě naživu?
Možná bych měl boty.
Tak bys umřel v botách.
Drákula by mě ochránil.
Já to vím.
Tím jsem si jistá.
I když se rozhodl zabít všechny lidi na světě,
protože mu zavraždili ženu.
Jistě bys byl jediný člověk, který přežil.
Dává to smysl.
Na druhou stranu, až by všichni zemřeli,
mohl by sis vybrat jakýkoliv dům.
Pokud ti nelhal.
- Ale co když mi lžeš ty? - Já ti nemusím lhát.
Nejde mi o důvěru.
Důvěra diplomacii nijak nepomáhá.
Tohle je prostý obchod.
V obchodě si nemusíme důvěřovat, že ne?
Nemusíme hádat.
Je to prosté, máme pravidla.
Já dám něco tobě, ty dáš něco mně.
Chápeš, že když vyvolám nočního tvora,
musí mě poslouchat?
Jsou věrní jen mně.
To můžeme probrat jindy.
A než přijdu,
seženu ti nějaké boty.
A co budeš chtít na oplátku?
Budeme si povídat?
O čem?
O čemkoliv chceš.
Mám ráda tvůj hlas.
Jsi zajímavý.
Koukni na sebe. Tolikrát sražený k zemi,
ale ty se nevzdáváš.
To je příjemné.
Nemůžu slíbit pěkné boty.
- Hlavně ať nejsou děravý. - Takže teď budeš aristokrat?
Mě se bát nemusíte. Jsme na odchodu.
Ne.
Ne?
Ne. Do Janova nevkročíte.
Vraťte se s těma obludama na loď a zmizte.
Moje loď už odplula.
Má bystrého kapitána.
Vysvětlil mi, že jsem se přestal modlit.
Umíte si to představit?
Přestal jsem se modlit a ani jsem si nestihl všimnout,
jaká zrůda se ze mě stala.
Nechcete, abych byl zrůda i ve vašem krásném přístavu, ne?
Nechte nás projít.
Ne.
Moje loď je pryč a potřebuji na sever.
Nechte nás projít.
Zaženeme vás a ty potvory klidně do moře, když bude třeba.
Víme, co se děje ve Valašsku!
Tady se to nestane.
Nemůžu uvěřit, že se to stane znovu.
Je to absurdní.
To se prostě nedá.
Proč dělám pořád to samé a očekávám jiný výsledek?
Není to definice šílenství?
Jsem snad šílený?
Víte,
jednoho dne se mě poslední z vás zeptá:
„Proč jsi pracoval s Drákulou, abys vyvraždil všechny lidi?“
A víte, co mu řeknu?
Protože jste všichni tak nevychovaní.
Přineste mi čerstvá těla!