‫תתעורר, אנדי.‬
‫אנדרו, מתוקי, תתעורר.‬
‫מורי, אלוהים. למה אתה יושב עליי בפישוק?‬
‫אני פשוט מתרגש מאוד.‬
‫לקראת היום הראשון בתיכון?‬ ‫-לא.‬
‫לקראת האצבע שתתקע לפומבה בתחת.‬
‫אלוהים, הלך עליי.‬
‫"קוראים לי אנדרו גלאוברמן"‬
‫המשמעות היא 'איש נזלת' ביידיש.‬
‫"אני סוטה בן 13‬
‫"שעומד למות ביום הראשון שלו בתיכון"‬
‫אולי.‬
‫"תקוותי היחידה היא אצבע בתחת"‬
‫זו תוכנית טובה.‬
‫"קוראים לו אנדרו גלאוברמן"‬
‫ואו.‬
‫"הוא סוטה בן 13‬
‫"שעומד למות ביום הראשון שלו בתיכון‬
‫"תקוותו היחידה היא אצבע בתחת"‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫הברידג'טונים השר-קווירים.‬
‫"זה יהיה עינוי,‬
‫"מלהיב ואכזרי‬
‫"נשלפנו מאזור הנוחות שלנו‬
‫"מהחטיבה אנחנו נפרדים‬
‫"מתחילים זוועה חדשה‬ ‫-שבה נתרגש וגם נסבול‬
‫"כן, 'פה גדול' עולים לתיכון‬
‫"זה היום הגדול‬
‫"חלק ישוטטו בודדים, מנותקים מהחבורה‬
‫"בפחד ובדידות‬
‫"לחלק זו סתם עוד תקופה בעולם של מרה שחורה‬
‫"מרה שחורה‬
‫"אחרים מתלהבים מדף חלק‬ ‫בין מנודים, פריקים וחלאות‬
‫"כן, 'פה גדול' הולכים לתיכון,‬ ‫את העתיד אפשר לראות‬
‫"אלה ארבע שנים ארוכות של סטרס וחשש‬
‫"לביישנים חסרי הביטחון‬
‫"היכנעי לפחד, אין דרך חזרה עכשיו‬
‫"אין דרך חזרה עכשיו‬
‫"נזרוק את כל מה שמשעמם ופאסה‬
‫"לטובת אופנה של תלמידי תיכון‬
‫"זה עולם אכזר,‬ ‫אדם לאדם זאב, ואין מצב שאני ארעב‬
‫"הם יציירו רקעים חדשים‬
‫"אולי נקבל ציצים וזקן‬
‫"כן, אנחנו הולכים אל הלא נודע‬
‫"האם נסיים תיכון, זאת באמת חידה‬
‫"אבל ילדי 'פה גדול' עולים לתיכון‬
‫"מיד אחרי שתדלגו על הפתיח‬
‫"מיד אחרי שתדלגו על הפתיח"‬
‫- פה גדול -‬
‫היום הראשון בתיכון.‬ ‫מעכשיו לכל מה שנעשה תהיה השפעה.‬
‫שמעת, אנדרו?‬
‫כשתתחב את האצבע הקטנה שלך לתחת של פומבה,‬
‫זה יירשם לך בתיק האישי.‬
‫תקשיב, תוכנית האצבע הזו‬ ‫נשמעת כמו רעיון נורא.‬
‫הרי אין לי ברירה, נכון?‬ ‫-תירגע.‬
‫כדי להציל את עצמי‬
‫אני חייב לתקוע לאט את‬ ‫האצבע הקטנה שלי לרקטום של תלמיד אחר.‬
‫אין שום ברירה.‬
‫אולי פשוט תתנצל‬ ‫בפני טימון על זה שנגעת לה בציצים?‬
‫להתנצל? על מה? זה היה בטעות.‬
‫זה לא אומר שזה לא פגע בה.‬
‫לפעמים אנשים רק צריכים לשמוע שאתה מתנצל.‬
‫לא. התנצלויות הן לנמושות וסוציאליסטים.‬
‫תפסיק לצטט את…‬
‫לעולם לא אפסיק לצטט‬ ‫את הפרסומות למשרד עורכי הדין של אבא שלי!‬
‫מיסי? מה קורה שם?‬
‫את תאחרי ליום הראשון בלימודים.‬
‫אוי, את בסדר?‬
‫לא, אני ממש חולה.‬
‫אני לא חושבת שאוכל ללכת לבית הספר היום.‬ ‫-מה קרה?‬
‫רק אל תסתכלו באסלה, בבקשה. לטובתכם האישית.‬
‫אוי לי! קקי עם דם?‬
‫שוד ושבר!‬
‫פחד, זה עובד.‬ ‫מיץ הירקות והחרובים מצליחים לעבוד עליהם.‬
‫כן, למזלך ההורים שלך מטומטמים.‬
‫אתקשר לבית הספר.‬
‫לא, מוניקה, חכי.‬
‫אני מכנס ישיבת חירום של מועצת הורים.‬
‫אני מכירה בכינוס.‬
‫לדעתי מיסי מעמידה פני חולה.‬
‫אני מריח שמונה ירקות שונים‬ ‫וחרוב טעים באסלה הזו.‬
‫אבל מיסי אוהבת ללמוד.‬
‫היא בכתה כשסיפרנו לה על החופש הגדול.‬
‫אבל היא בתיכון עכשיו.‬ ‫התינוקת שלנו מחליקה לנו בין האצבעות.‬
‫סיירוס, זה לא יקרה.‬
‫זה כבר קורה.‬
‫בהתחלה היא משקרת, ואז בורחת.‬
‫מפה לשם, היא תהיה מסטולה מהסנפות,‬
‫עושה דברים מלוכלכים‬ ‫בבוגאטי של השוגר דדי שלה.‬
‫בוגאטי?‬ ‫-רק בשביל עוד מנה.‬
‫מה נעשה, סיירוס?‬
‫נגיע לאמת, לעזאזל.‬
‫מיסי, אם את כל כך חולה,‬ ‫אז לדעתי צריך ללכת לרופא.‬
‫אל תוותרי, מיסי.‬ ‫צייתי לי או שישלחו אותך לבית הספר.‬
‫ברור, הרופא,‬
‫כי אני חולה כל כך.‬
‫כן, אני די חושש לך‬ ‫בגלל הקקי הגדול עם כל הדם.‬
‫כן, זה ממש כאב כשזה יצא לי מהתחת.‬
‫אני בטוח,‬
‫כי זה היה כל כך מלא דם וכל כך גדול.‬
‫זה בסדר להיות לחוץ, ניקי.‬
‫זה בית ספר חדש, עם ילדים עשירים ומושכים.‬
‫אני לא לחוץ, אימא.‬ ‫פשוט לכי לעשות מה שאת עושה כל היום.‬
‫טוב, יום ראשון בתיכון.‬
‫רגע, איפה אנדרו, וג'סי,‬ ‫והבן של אימא של ג'יי, ג'יי?‬
‫הם לא פה כי אני לומד בבית ספר חדש בלעדיהם.‬
‫אוי. אתה לא מכיר פה אף אחד.‬ ‫אתה בטח ממש לחוץ.‬
‫אני לא לחוץ.‬ ‫אני מכיר את דני, אז… תראה, הינה היא.‬
‫היי, אחותי.‬
‫יום ראשון לטרלול, הא?‬
‫כן, היי, ניק.‬
‫על מה אתם מדברים? מה חדש, וזה?‬
‫טרוויס עשה מסיבת בריכה בסוף השבוע.‬
‫מסיבת בריכה. יפה.‬
‫יודעים מה יהיה מגניב בבריכה?‬
‫למלא אותה בספרייט.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כי אז אפשר לשתות את זה,‬ ‫אבל גם אפשר, כאילו, לשתות את זה, או…‬
‫לגמרי. אפשר לשתות את הבריכה.‬ ‫-אוי.‬
‫ניק, זה ממש מביך,‬ ‫אבל אני לא חושבת שנוכל לבלות יחד יותר.‬
‫אוקיי.‬
‫פשוט, בגלל המזמוז המוזר,‬ ‫וכל העניין עם טרוויס…‬
‫כן.‬ ‫-בריכת הספרייט.‬
‫בריכת הספרייט הייתה פשלה גדולה.‬ ‫אני קולט עכשיו.‬
‫כן, סליחה. אני בת 15,‬ ‫ואני לא יודעת איך לעשות את זה, אז ביי.‬
‫פאק.‬
‫- מכות היום בחנייה -‬
‫תקשיבו, פומבה יכול להיות בכל מקום.‬
‫לא משנה מה, תישארו לצידי.‬
‫היי, ג'ס. כאן.‬
‫היי, ליאה.‬ ‫-צידי ננטש.‬
‫מעולה. מסתובבת עם הפופולריות.‬
‫נטבע בבולבולים מהר מאוד.‬
‫אהבתי את הבגד שלך ליום הראשון, ג'סי.‬ ‫זה מזארה?‬
‫אלוהים, לא. אני לא קונה אופנה תעשייתית‬ ‫בגלל ניצול ילדים ושינויי אקלים.‬
‫באסה.‬ ‫-למישהי פה תקוע קש נייר בתחת.‬
‫ליטרלי.‬ ‫-אוי! את מקשה על אנשים לחבב אותך.‬
‫אני פשוט עצמי.‬
‫אז תפסיקי. זה דפוק.‬
‫מ'מצב, ג'ס?‬ ‫-היי, לולו.‬
‫רק רגע.‬
‫לולו לא התייחסה אלייך כמו חרא?‬
‫אני מניחה שכן, אבל…‬
‫היא לגמרי מחוקה.‬
‫היא כל הזמן מתמסטלת‬ ‫ואפילו לא מגלחת שערות ערווה.‬
‫טוב, הבנו. את בקטע פוליטי. ואטאבר.‬
‫היי! אנדרו גלאוברמן.‬
‫פאק.‬ ‫-רוצה את הבוקס הראשון‬
‫בפרצוף קקה שלך, או בכוס הקטן שלך?‬
‫נראה לי שבכוס? לא יודע.‬
‫זיין אותו, מאמי!‬ ‫-רסק לו את הכוס!‬
‫זה קורה.‬
‫זמן לפנגר אותו.‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫השם, אל תנטוש אותי עכשיו.‬
‫פומבה! תוריד אותו מיד.‬
‫תודה, מבוגר.‬
‫בלי להרוג אחד את השני,‬ ‫עד אחרי שעות הלימודים‬
‫כשכל המורים יצאו מהחניון.‬
‫מה?‬ ‫-ב-15:05‬
‫אהרוג אותך ואניח את הגווייה שלך‬ ‫לצד המיטה של אימא שלך.‬
‫להתראות, איש נזלת.‬ ‫-קטע, הוא מדבר יידיש.‬
‫אוי ויי איז מיר.‬
‫בדקתי הכול ולא מצאתי בעיה.‬
‫אבל הכאב, דוקטור.‬
‫פשוט אומר מה שכולנו חושבים.‬
‫זה סרטן!‬
‫את מעשנת, נכון?‬
‫לא. מיסי אפילו לא אכלה הודו מעושן.‬
‫עד כמה שידוע לנו.‬
‫יש לכם ביטוח,‬
‫ואני צריך לשלם על ג'קוזי מתנפח.‬
‫נתחיל במסיבה.‬ ‫-רגע, מה?‬
‫בדיקות דם, סי-טי,‬ ‫אם-אר-איי, קולונוסקופיה, הכול.‬
‫כל זה נחוץ?‬
‫ובכן, את באמת חולה, נכון, מיסי?‬
‫נכון.‬
‫מוכנה לשבועת זרת?‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫בבית החילוני שלנו, שבועת זרת היא קדושה.‬
‫אבל את חייבת,‬ ‫אחרת יכריחו אותך ללכת לבית הספר.‬
‫אז צייתי לי.‬
‫טוב, אציית לך, בחייך.‬
‫תן לי את הזרת השמנה שלך, איש זקן.‬
‫פרד ווילמה, סוני ושר, שבועת הזרת לא תישבר.‬
‫נגיד שהוא עשר,‬
‫אבל יש לו סמסונג גלקסי.‬
‫איכס, שש. אני לא יכולה לקבל הודעות בירוק.‬
‫מי אתה, אבא שלי?‬ ‫-לגמרי.‬
‫יכול להיות שהן פשוטות?‬
‫כן, ליאה מגניבה, אבל החברות שלה לא טובות.‬
‫אבל אני מניחה שזו החבורה שלי עכשיו?‬
‫כאילו, למתיו יש את השר-קווירים,‬ ‫ג'יי עם שוכני המרתף.‬
‫ולולה יושבת בשולחן של רחוב ג'אמפ 21?‬
‫טוב, מה אם היא עשר,‬ ‫אבל לא אוהבת את בילי ג'ואל?‬
‫שתיים.‬ ‫-אפס.‬
‫היא נשמעת כמו אפטאון ביץ'.‬
‫טוב, תראי, זה יותר הקטע שלי.‬
‫אנשי הוויד?‬ ‫-לולו והחברים שלה.‬
‫לא יודעת,‬ ‫החבר'ה של לולה נראים צעירים וגזעיים.‬
‫היי, לולה, מנער לנערה,‬
‫למה אשתי לא שכבה איתי מאז חג הפסחא?‬
‫איך הגעתי למצב הזה? איפה החיים שלי השתבשו?‬
‫למי אכפת? איך נצא מהבלגן הזה‬ ‫לפני שתחטוף בוקס בכוס?‬
‫כל כך הרבה החלטות גרועות. טעויות של סוטה.‬
‫עכשיו בחיים לא ילקקו לי בטוסקנה.‬
‫שלא תעז להגיד את זה!‬
‫אלוהים. אני הולך להקיא.‬
‫אני מרגיש טוב יותר אחרי שקצת…‬
‫אלוהים, אנדרו. מתי אכלת אדם שלם?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מי זה?‬
‫אני אתה מהעתיד.‬
‫אלוהים, אני נראה זוועה בעתיד.‬
‫לא אתה.‬
‫אני הוא.‬
‫איזה מזל היה לי, הא, אנדרו?‬
‫- מכות, תיכון ברידג'טון היום -‬
‫אלוהים, טרוו.‬
‫אני כזה פאקינג לוזר.‬
‫קשה מאוד להשתלב בבית ספר חדש, נכון?‬
‫סליחה, מי את?‬
‫אני הספרנית, מתוק.‬
‫גברת קורנהיל.‬
‫ראיתי אותך פה לבד,‬
‫כל כך עדין, כל כך עצוב.‬
‫כן, היום הראשון די קשה.‬
‫אני יודעת, חמוד, אני יודעת.‬
‫אולי תבוא איתי? יש לי מקום מושלם בשבילך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, אחוז בידי הרועדת והקפואה‬
‫ותרגיש כמה העור שלי דק כמו נייר.‬
‫אוקיי, כן.‬
‫אני נוטלת מדללי דם.‬
‫לא מאמין לי? תראה, זה פה ברגל שמאל.‬
‫יבלת שנראית כמו…‬
‫טום קוליקיו צעיר.‬
‫הוא אני, מורי. הוא בהחלט אני.‬
‫טוב, אז למה אתה פה?‬
‫בגלל זה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫ביום הזה, בשעה 15:09,‬
‫הבחור, פומבה,‬
‫שבר את האצבע הזו בהידוק פי הטבעת שלו.‬
‫האצבע שלי? פי הטבעת שלו?‬
‫יש עוד. שתוק!‬
‫זה מתחיל שרשרת אירועים קטסטרופלית‬
‫שהורסת לנצח את חיינו הדפוקים ממילא.‬
‫אבל אני בסדר, נכון?‬ ‫-תן לו לסיים.‬
‫תהפוך למנודה, ויקראו לך "ילד אצבע מסריחה".‬
‫אלוהים.‬
‫אתה בתול בן 80 מרושש,‬ ‫לא אהוב ועם זין רחב יותר משהוא ארוך.‬
‫לא!‬
‫חכה, למה לא חזרת‬ ‫לרגע לפני שתפסתי לטימון בציצים?‬
‫לפני שנדפקתי לגמרי?‬
‫אולי כי אני אידיוט?‬
‫אה, ברור. אתה אני.‬
‫לעזאזל! עכשיו אני צריך לחזור שוב.‬
‫הפאקינג מכונת זמן הזו.‬
‫רגע, גם אני רוצה לבוא.‬
‫רד ממני!‬
‫נו, באמת! 68 דולר באופטיקה של הסופר, הלכו.‬
‫יצאתי הרגע מהמעיים של עצמי.‬
‫מה לעזאזל? אתה אני?‬
‫זוז מהדרך, מטומטם!‬
‫זה מעולה.‬
‫איכס! יא מגעיל אחד.‬
‫היי! תעיף את הידיים מהציצים של חברה שלי.‬
‫הצלחנו!‬ ‫-כן!‬
‫הוא יהרוג עכשיו את לאמפ במקום אותי.‬
‫תיקנו את ההיסטוריה.‬
‫יכולנו לחזור לכל רגע בהיסטוריה,‬ ‫וזה מה שעשינו.‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫האצבע שלי הייתה אמורה לגדול מחדש.‬
‫אז לא שינינו כלום?‬
‫זה כנראה לא הרגע שבו החיים שלי נהרסו.‬
‫ממש גאון. איחרת לגמרי.‬ ‫-פאק.‬
‫החיים שלנו נהרסו כש…‬
‫טוב, אשחק לעצמי עם הבולבול בשביל סבא.‬
‫סבא מת!‬ ‫-מי כל האני אתם?‬
‫אנחנו אתה.‬ ‫-מהעתיד.‬
‫אה, אז זה מה שזה.‬
‫זה כמו מסע בזמן במדע בדיוני‬ ‫עם הרבה אנדרואים.‬
‫תהיתי לעצמי, "מה הכיוון פה?" מגניב. מרגש.‬
‫היי, מה קורה, אנשי ויד?‬
‫למישהו יש ירוק בשביל גיסתכם?‬
‫סליחה, את "גיסתנו"?‬ ‫-כן, בתרחיש הזה, אני גיסתכם.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, גיסתנו.‬
‫תודה. היום הראשון הזה סוג של קשה.‬
‫כן, בית ספר זה דפוק.‬ ‫-כולם מטומטמים.‬
‫המורה שלי לביולוגיה אמר‬ ‫שהתחממות גלובלית זה צירוף מקרים.‬
‫אויש.‬
‫הוא בטח גם מאמין בפחם נקי.‬
‫זה כמו שקאמי אמר, "אנשים הם דפוקים".‬
‫אוי, קוני. נער קאמי חתיך הורס.‬
‫והוא מבאס, בדיוק כמוך.‬
‫למה הסתובבת עם המטומטמות קודם?‬
‫את אמורה להיות איתנו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫לגמרי.‬ ‫-את רק צריכה מעיל צבאי.‬
‫נראה מגניב, נכון?‬
‫את חושבת שהחייל שלבש את זה לפנייך מת?‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.‬ ‫-כן, בואי נשכח ממנו.‬
‫לצערי, חברים,‬
‫רואה החשבון שלי‬ ‫לא ישמח לשמוע שאת בריאה לחלוטין.‬
‫באמת? זה ממש מוזר כי הכאב חמור כל כך.‬
‫ואו.‬
‫שמישהו יקרא לססיל ב. דה-מיל,‬
‫כי נראה לי שמצאנו את ויולה דייוויס החדשה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מספיק עם השקשוקה במיץ עגבניות.‬
‫תודי! את בכלל לא חולה.‬
‫סיירוס!‬
‫אל תוותרי, מיסי. צייתי לי.‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫את נערה פרחחית,‬
‫ושיקרת כדי לא ללכת לבית ספר‬ ‫כי את עפה על עצמך.‬
‫אני לא עפה על עצמי.‬
‫תודי! שיקרת.‬ ‫-לא.‬
‫ביזית את שבועת הזרת.‬ ‫-אבא.‬
‫תישארי חזקה.‬
‫טוב! שיקרתי, בסדר?‬
‫אבל לא כי אני "נערה פרחחית".‬
‫אלא כי אני מפחדת מהתיכון, אבא.‬
‫לא! מה את עושה?‬
‫אוי, מיסי.‬
‫אני מפחדת להיות דג קטן באגם גדול‬
‫מלא בבקטריות טורפות.‬
‫אויש, מיסי. גם אני מפחד.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. אני מפחד לאבד אותך.‬
‫אני לא רוצה שתלכי לבית ספר גדול‬ ‫שבו תתבגרי מהר מדי ותשכחי אותנו.‬
‫לעולם לא אשכח אותך, אבא.‬ ‫-לא!‬
‫אני מצטער, מיסי.‬
‫גם אני.‬
‫אני שונא את זה שילדים מרגישים טוב יותר.‬
‫זה דופק את כל מה שאני מנסה לעשות.‬
‫גברת קורנהיל, מה זה?‬
‫זה מועדון הנערים העצובים.‬
‫תגידו שלום, חמודים.‬
‫היי.‬ ‫-גברת קורנהיל, הכיסא שלי עוד פעם רטוב.‬
‫לא עכשיו, מיירון! בואו, נערים.‬
‫תאכילו אותי פיסטוק‬ ‫וסרקו את שערי הארוך מאוד.‬
‫אאכיל אותך.‬ ‫-אסרק אותך.‬
‫אלוהים, ריק, אני כמו הילדים האלה?‬
‫אני עד כדי כך עלוב ופתטי?‬
‫רק בינינו? לגמרי.‬
‫גברת קורנהיל, יש לי אלרגיה לאגוזים,‬ ‫אז אני לא יכול להאכיל אותך פיסטוק.‬
‫טוב, תוכל לשייף לי את היבלות‬ ‫בכריות כפות הרגליים, אנדרו.‬
‫אנדרו? זה היה השם‬ ‫של החבר הכי טוב שלי בחטיבה.‬
‫מגניב. השם של החבר הכי טוב שלי‬ ‫היה אדגר ראמוס. זה השם שלך?‬
‫לא, אבל זה קרוב. אני ניק בירץ'.‬
‫ובכן, אנשנטה, ניק. כלומר, "היי".‬
‫אני לא צרפתי, או חכם.‬ ‫-גם אני.‬
‫ילדים, קדימה.‬
‫הרגליים שלי עוד עמוסות עור יבש.‬
‫איכס.‬ ‫-זה נורא.‬
‫רגע.‬ ‫-אוקיי, חכה.‬
‫למה אתם חושבים‬
‫שזה הרגע שבו החיים שלי השתבשו?‬
‫אוננת מול הסבא המת שלך.‬
‫להגנתו, בת הדוד שלו חרמנה אותו מאוד.‬
‫למי אכפת? האצבע שלי עדיין אכלה תחת.‬
‫אלוהים, צריך לחזור עוד יותר בזמן.‬
‫אל תרים את לארס מכיסא הגלגלים!‬ ‫-קום!‬
‫זה דופק לנו את כל החיים.‬
‫טוב. אבל אפשר להסכים שהוא כנראה הולך?‬
‫ברור.‬ ‫-הוא רמאי.‬
‫הוא יכול פאקינג לרוץ.‬
‫אני חייב להתערב ולהגיד שאני לא מסכים.‬
‫פאק. אין אצבע.‬
‫תפסיק.‬
‫אתה במקום ציבורי.‬ ‫-זה "טרולים מסביב לעולם".‬
‫נו כבר, תתפסו את הזין!‬
‫אל תאונן על בגד הים של ליאה.‬ ‫-זו היד הנכונה, נכון?‬
‫פאק.‬ ‫-כמה אחורה בזמן נצטרך לחזור?‬
‫תשתקו.‬
‫צריך לחזור ממש להתחלה.‬
‫אנדרו הדינוזאור?‬
‫לא, לעזאזל.‬
‫היום הגורלי ששינה הכול.‬
‫אלוהים, זו תחושה מדהימה.‬
‫נראה לי שהמצאתי משהו חדש וכיפי.‬
‫אני אהיה עשיר!‬
‫חכה!‬ ‫-אל תגמור, סוטה.‬
‫עצור!‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫חשבתי שיצא לי משהו מהפין.‬
‫שיט. אין אצבע!‬
‫לעזאזל.‬
‫אף פעם לא נגלה מתי הכול השתבש.‬
‫אנדרואים מהעבר, כולכם דפקתם אותי.‬
‫כולכם הרסתם לי את החיים.‬
‫מה עם החיים שלי?‬
‫אני בן 80,‬
‫והפין שלי מעולם לא ידע חום אישה.‬
‫תזדיין, זקן.‬ ‫-יא פאקינג סוטה.‬
‫אני מסרב לשלם את המחיר על זה.‬ ‫-די. כולכם, תסתמו!‬
‫אתם לא מבינים, אנדרואים?‬
‫זה לא משנה מתי החיים שלכם התחרבנו,‬
‫או מי אשם,‬
‫מה שחשוב זה רק מה שתעשו עכשיו,‬
‫בהווה.‬
‫מורי, אני חושב שאתה צודק.‬
‫אני יודע שאני צודק.‬
‫בואו כולנו נשלוף את הזין ונעשה,‬
‫אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה, שישה,‬ ‫שבעה, שמיניית אוננות אנדרואים.‬
‫מה? לא, לא זה. תכניסו אותם.‬
‫תזדיין.‬ ‫-תכניסו אותם.‬
‫התכוונתי שאני לא יכול לשנות את העבר,‬
‫אז אני צריך לחזור להווה‬ ‫ולעשות את הדבר הנכון,‬
‫להתנצל בפני טימון.‬
‫הרעיון שלי טוב יותר.‬
‫בוא, אני הקשיש, נתקן את המצב.‬
‫אני, אישית, אשאר פה,‬ ‫איפה שזה לא יהיה, ואאונן בקבוצה.‬
‫כן.‬ ‫-בואו ננסה.‬
‫אלוהים. אולי לא מגיע לי שתהיה לי אצבע.‬
‫הגיע הזמן לעשות את הדבר הנכון.‬
‫ג'סי, מה הקטע עם המעיל?‬
‫אהבת? זה ממלחמת עיראק.‬
‫אחת מהכי פחות אהובות עליי. סליחה.‬
‫למה מלחמת עיראק מצחיקה כל כך עכשיו?‬
‫אלוהים. ג'סי, את מסטולה?‬
‫מי את, אימא שלה?‬ ‫-לא, פשוט אכפת לי מחברה שלי.‬
‫ואו. הן רבות עלייך, ג'סי.‬ ‫-ואו.‬
‫מטורף.‬ ‫-את צריכה לבחור קבוצה.‬
‫את עם המחוקים או עם הפשוטות, מאמי?‬
‫ליאה?‬ ‫-כן?‬
‫זה התיכון, והכול עכשיו משפיע,‬
‫אז אני צריכה לבחור נכון…‬
‫אוקיי.‬
‫ולעשן ויד כל יום.‬
‫את רצינית?‬
‫כן, גיסתנו.‬ ‫-מטורף.‬
‫בואי, נעשן במאזדה שלי עם חלונות סגורים.‬
‫זום-זום, קקות.‬
‫- 15:05 -‬
‫השעה 15:05, זמן לאלימות שנקבעה מראש.‬
‫מכות!‬
‫המחשבה על אנדרו חוטף מכות‬
‫ממש מורידה לי.‬
‫כן, אני מפחד שאתחיל לצחוק,‬ ‫או אגיד, "כן, אני אוהב את זה!"‬
‫זה בסדר, ידידיי.‬
‫למרות שאולי אלך לעולמי היום,‬
‫אתמודד עם רוצחי ראש בראש.‬
‫פשוט תברח, אנדרו.‬
‫לא, אני חייב לעשות את זה.‬
‫טוב, כולם.‬
‫מי רוצה לראות את הסוטה תופס הציצים הזה מת?‬
‫כן, פומבה!‬ ‫-רצח!‬
‫אנדרו, הגעתי.‬
‫חשבתי שאם זה באמת הסוף, כדאי שאהיה פה.‬
‫תודה, מורי. אני אוהב אותך.‬
‫היי, מעולה, גבר.‬
‫תן לי נשיקה למזל.‬ ‫-אני לא צריך מזל.‬
‫אני צריך את הלשון הקשה שלך בפה שלי.‬
‫פומבה, לפני שתשמיד אותי,‬ ‫יש משהו שאני חייב להגיד.‬
‫כן? רוצה להתחנן על חייך, יא מגעיל קטן?‬
‫האמת, זה לא לך. זה לטימון.‬
‫מה?‬ ‫-טימון, אני מתנצל.‬
‫נגעתי בך בטעות,‬
‫אבל זה לא אומר שזה לא השפיע עלייך,‬
‫ואני מצטער מאוד.‬
‫ואו, תודה. זה חשוב לי מאוד.‬
‫ואו. כל הכבוד לך.‬
‫התבוננתי לתוך עצמי ולמדתי שמה שחשוב זה…‬
‫כן! אני אוהב את זה!‬ ‫-דמיין שהיד שלי היא זין ותמצוץ אותה.‬
‫עשה את זה. תמצוץ אותה.‬
‫- שירותי חנייה, 15 דולר -‬
‫כן.‬
‫זה הזוי, נכון?‬
‫לדעתי הרגל הזו מתה.‬
‫היא קפואה.‬
‫שלי לוהטת.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫חמודים? אתם שוכחים את עצמכם.‬ ‫אסור לצחקק במועדון הנערים העצובים.‬
‫אתה יודע, עכשיו אחרי שמצאנו אחד את השני,‬
‫אני לא בטוח שאנחנו נערים עצובים.‬
‫אני נער עם בחילה, אולי. אבל אני לא עצוב.‬ ‫שנלך מפה?‬
‫לגמרי.‬
‫גברת קורנהיל, מסתבר שאנחנו נערים שמחים.‬
‫אפילו נערים גאים.‬ ‫-תיזהר עם זה.‬
‫כן, נכון. סליחה. כדאי שנלך.‬
‫איך אתם מעזים?‬ ‫נערים עצובים אף פעם לא עוזבים!‬
‫זה נכון.‬
‫אתם עוד תחזרו.‬
‫אני נשבעת ברגל הקפואה שלי,‬
‫אתם עוד תחזרו!‬
‫אנדרו?‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫מה קרה? ההתנצלות שלי התקבלה?‬
‫לא, מאמי. חרבנת את המצב.‬
‫וב"מצב" אני מתכוונת למכנסיים שלך.‬
‫השרת שטף אותך עם צינור. כולם צילמו.‬
‫אבל התנצלת בפני טימון, וזה היה מרענן.‬
‫אה, נכון. אז אנשים מחבבים אותי עכשיו?‬
‫הם שונאים אותך קצת פחות.‬
‫באמת? זה ענק מבחינתי, זה מעולה.‬
‫ותראו, אנדרו הקשיש קיבל חזרה את האצבע שלו.‬
‫תודה, אנדרו.‬
‫אני כבר רוצה לדוג מלפפון חמוץ מתוך צנצנת.‬
‫תשיג את החמוץ, אנדרו מהעתיד.‬ ‫-צריך לקחת אותו לבית חולים.‬
‫אני גאה בך מאוד, חבוב.‬
‫מעכשיו, אחיה בהווה,‬
‫ואקח אחריות על מעשיי.‬
‫אגב מעשים,‬
‫האוננות הקבוצתית יצאה משליטה מהר מאוד.‬
‫אני בטוח. תוכל לפרט?‬
‫בוא נגיד שאתה עכשיו הסבא של עצמך.‬
‫מזל טוב.‬
‫מיסי?‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו מבינים שאת מפחדת,‬ ‫אבל את חייבת ללכת לבית הספר.‬
‫אני פשוט לא חושבת שאני מסוגלת.‬ ‫-מה אם ננסה חינוך ביתי?‬
‫באמת?‬ ‫-סיירוס!‬
‫מערכת החינוך הציבורית‬ ‫כושלת בחינוך התלמידים. נכון?‬
‫לגמרי. המבחנים מוטים, התקציב ירד,‬
‫קאיג'ו עלול לדרוך על בית הספר.‬
‫קאיג'ו?‬
‫מפלצת ענקית. גודזילה, מוניקה.‬ ‫-כן!‬
‫חוץ מזה, כאן בבית‬ ‫יש לה שני פרופסורים בקביעות.‬
‫אתה מרצה מן החוץ, סיירוס.‬
‫ומה לגבי חיי חברה? החברים שלה?‬
‫אנחנו נהיה החברים שלה?‬
‫מוניקה, היא מתבגרת כל כך מהר.‬
‫אני מתגעגע לסרבל החמוד שלה ולסרט בשיער.‬
‫גם אני.‬
‫בבקשה?‬ ‫-אני מניחה שזה יכול לעבוד. זמנית.‬
‫כן! זמנית, לנצח, לא משנה.‬
‫זה הוחלט. מיסי, את תלמדי בחינוך ביתי.‬
‫באמת? תודה, אבא.‬
‫תודה, אבא.‬
‫זה מה שאמרתי כשראיתי את וילם דפו‬ ‫ערום בתא הלבשה בגאפ.‬
‫מונה! חזרת!‬
‫ואת נראית הרבה יותר שמחה, יקירתי.‬
‫אלמד בחינוך ביתי.‬
‫מה? תהיי תקועה בבית‬ ‫בלי בנים או ילדים אחרים?‬
‫אני מניחה שלא חשבתי על זה.‬
‫בחייך, מה יפנגר אותך עכשיו?‬
‫השליח של אמזון?‬
‫אלוהים. אין בינינו בכלל כימיה.‬
‫לא תאמין מה קרה‬ ‫בבית הספר הציבורי החינמי היום.‬
‫אלוהים, הפרצוף שלך.‬
‫הקאתי את עצמי הזקן מהעתיד,‬
‫והוא אמר, "אל תדחוף אצבע לפי טבעת",‬
‫ואז הקאנו אנדרואים אחרים,‬ ‫הייתה אוננות קבוצתית…‬
‫טוב. עכשיו אני מוכן לחטיף.‬
‫מי זה?‬
‫אה, אנדרו,‬
‫זה החבר החדש שלי מאבני דרך‬ ‫שגם לו קוראים אנדרו.‬
‫שמעתי שקוראים לך אנדרו.‬
‫ככה אימא שלי קוראת לי.‬ ‫-היא נשמע כמו חתיכת כלבה.‬
‫חבר'ה, בבקשה.‬ ‫-אל תתערב, חומד.‬
‫אנדרו השני,‬ ‫אני חושב שאני מדבר בשם כולם כשאני אומר,‬
‫הגיע הרגע להתחפף.‬
‫האמת, די נוח לי פה.‬
‫בעצם, הרגע חרבנתי בשירותים של חבר שלך.‬
‫בחייך. חרבנתי שם מיליון פעמים.‬
‫תתקשר אליי כשתהיה סתימה.‬
‫הלו. סתמתי אותם, ביץ'.‬
‫ואו, הוא טוב.‬
‫והוא יבלה כל שנייה בכל יום עם ניק.‬
‫הוא יגנוב את הגבר הקטן שלי.‬
‫אולי. נצטרך לחכות ולגלות‬ ‫מה יקרה בעונה הבאה.‬
‫רגע, מה? זה סוף העונה?‬
‫כן.‬ ‫-לא!‬
‫אל תריצו קרדיטים. אני רוצה לדעת מה יקרה.‬
‫אני צריך לחכות שנה כדי לגלות מה יהיה?‬
‫הרגע התחלנו תיכון.‬
‫תזדיינו. זה דפוק.‬
‫זין על החרא הזה. ג'ון מולייני, מפיק יועץ?‬
‫ואו, בטח יש לו אחלה סוכן.‬
‫כמה אנחנו עושים, עשרה בשנה? מה לעזאזל?‬
‫חבר שלי עבד ב"ריימונד". הם עשו 22.‬
‫אוקיי, תזדיינו. זה מעפן.‬
‫זה לא יכול להסתיים ככה. לא.‬
‫אל תתחילו בספירה לאחור לתוכנית אחרת.‬
‫אל תתחילו בספירה לאחור ל"אוזרק".‬
‫זין על כל האחרים. זין על זה. זין!‬
‫זין על כולכם.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬