Downloaded from YTS.MX
Rauhoitu.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Rauhoitu.
Naiset ja herrat,
pojat ja tytöt,
tässä on vahva ja itsevarma musta nainen.
Hän on Katherine Ryan!
Kiitos.
Kiitoksia.
On mahtavaa olla täällä Eventim Apollossa. OMG.
Olen asunut Isossa-Britanniassa jo kauan,
mutta olen aina ollut ei-toivottu yllätys muiden esiintyjien seassa.
Nyt huomaan, että ainakin joka kolmas on tullut katsomaan juuri minua.
Muuttaessani tänne olin vain pikkutyttö. Katsokaapa minua nyt.
Olen täysikasvuinen Caitlyn Jenner, ja se tuntuu hyvältä.
Olen niin pitkään halunnut näyttää joltakin Kardashianilta,
että minua ei harmita, että näytän perheen isältä.
Se kelpaa minulle.
Hän on mahtava sankaritar.
Jotkut teistä näyttävät ottavan kuvia.
Henkilökunta on varmasti kieltänyt sen, mutta ottakaa vain.
En minä vahingossa pukeutunut näin.
Ottakaa paljon kuvia. Tuunatkaa niitä.
Älkää käyttäkö salamaa. Älä käytä salamaa, herra.
Juuri noin. Pysähdyn, niin saat kuvan.
Kiitos.
Kuinka vanhoja te tytöt olette?
Kaksikymmentäneljä. Entä sinä?
Kaksikymmentäkolme!
Voi luoja. Luulin, että olette teinivauvoja.
Hyvä, kikatatte kuin teinit.
Miksi käyttäydyt noin?
Luuletko minua jalkapallotähdeksi? En ole.
Todella upeaa.
Monet nuoret naiset pitävät tyylistäni.
Onko täällä teinityttöjä?
Et ole nyt netissä. Näemme sinut.
- Ai sinulla on teini mukanasi? - Niin.
Siis...
Onko hän täällä panttivankina?
Oletko se sinä?
Olen hänen isänsä.
Luojan kiitos.
Hän on tytön isä.
Toit siis tyttäresi tänne. Kuinka vanha teinityttäresi on?
- Olen 17. - Olet 17! Hyvä,
Kuulitteko, hänellä on ääni. "Voin puhua itsekin."
"Olen jo 17-vuotias!"
Hyvä juttu. Vietätte isä-tytär-iltaa.
Hyvä niin. Mitä tarkoitat? Eikö?
Äitini ei joskus oikein ymmärrä sinua.
Hän sanoi juuri ystävällisesti, että hänen äitinsä vihaa minua.
Se on tietenkin sallittua.
Kiitos.
Kulta, jos kaikki pitäisivät samoista jutuista,
olisimme naimisissa isäsi kanssa.
Minusta on hienoa, että toit 17-vuotiaan tyttäresi.
- Mikä on nimesi? - Lara.
Lara. Pidän äänestäsi, se on kuuluva. Lara on täällä isänsä kanssa.
Kuten sanoin, olen ollut kiertueella jo tovin.
Eräs pariskunta tuli luokseni ja sanoi:
"Teinityttäremme pitää sinusta kovasti."
"On hyvä, että emme ottaneet häntä mukaan."
Minä ihmettelin...
"Miksi ette ottaneet häntä mukaan?"
"Hän on 14. Kun näimme sinut, olimme tyytyväisiä, että jätimme hänet kotiin."
Ajattelin: "Hänellä on kotona mulkku suussa, mutta olkoon."
Eikö olekin? Lara nyökyttelee.
Te taas jätitte äidin kotiin.
Minunkin tyttäreni on täällä.
Hän ei kuuntele kaikkea, mutta käytän tuhmia sanoja,
jotka saattavat pinnallisesti kuulostaa todella pahalta.
Minusta ne sanat eivät ole pahoja.
Minulla on tärkeää sanottavaa. Eikö niin, Lara?
Siksi hänkin on täällä. Välitän Larasta.
Lara on sankarini. Lara on tulevaisuus.
Jos joku koomikko olisi puhunut minulle, kun olin Laran ikäinen...
En olisi edes katsonut mitään komediaa.
Toiseksi, olisin sanonut: "Miau."
En ymmärtänyt silloin mitään.
Onko täällä naisia, jotka ovat yli 30?
Miten kehtaatte?
Miten kehtaatte? "Tiedän, olisi pitänyt kuolla pois viisi vuotta sitten."
Juuri niin.
Olen 32-vuotias ja pidän ikääntymisestä.
Minusta arvomme kasvaa joka päivä, eikä toisinpäin.
Ikääntyminen tarkoittaa vain sitä, ettei kuollut.
Jos on pakko elää väkisin yli 18-vuotiaaksi,
siitä selviää, jos käyttäytyy kuin vauva ja näyttää samalta. Onko selvä?
Pitää vain puhua kuin vauva.
Pitää kuulostaa tältä, vaikka on 45.
Pitää myös kutistua. Siitä dieeteissä on kyse.
Haluamme, että olette pienempiä, jotta viette vähemmän tilaa.
Ei se tila teille kuulu. Mitä, jos joku mies haluaa golfata siinä?
Onko Apollossa tänään naisia, joiden miehet ovat heitä nuorempia?
Me kaikki.
Hyvä juttu.
Sitä näkee naisia, joilla on nuorempi mies,
mutta se tapahtui varmasti vahingossa, ja ikäero on pieni.
On väärin luulla, että pyrimme siihen tai että se olisi kunniamerkki.
Emme me klubeilla mieti:
"Löydänkö tänään jonkun, jonka puolesta teen kaiken ja jolle opetan kaiken?"
"Minulla ei ole tarpeeksi tekemistä."
Ei.
Meillä ei ole aikaa pakata ylimääräistä lounasrasiaa joka aamu.
Hiljattain vein kotiini 25-vuotiaan.
Tiedän. Ei, se oli outo tilanne.
En ole ollut 25-vuotiaan kanssa sitten...
Kun olin itse 14, mutta...
Rakastuin häneen vahingossa, mutta se päättyi nopeasti.
Hän sanoi jotakin hullua. Hän sanoi: "Katherine" -
"tiesitkö, että Titanic perustuu tositapahtumiin?"
Sanoin: "Nyt ulos." Se oli siinä.
Se loppui siihen.
Toinen asia, jonka olen oppinut vuosien varrella,
on se, ettei minun pidä olla suhteessa. Se ei vain sovi kaikille.
Onko täällä sinkkuja?
Hyvä. Näettekö? Eivät he ole surullisia.
Käyn treffeillä, ja se on ok, mutta en voi asettua aloilleni,
koska yleensä niin käy kamalien piraattiseksimiesten kanssa.
Tarkoitan sellaisia miehiä, joille sokeat koirat haukkuvat.
Ymmärrättekö?
Älkää muuten tehkö sitä, koska jos teette, loukkaatte vanhempianne.
He siitä kärsivät.
Isäni on hyvä tyyppi. Hän ei ole tehnyt mitään pahaa.
Kun hän ajattelee minua, hän miettii: "Mitä vittua?"
"Käytinkö häntä hyväksi ja unohdin sen?"
"Kenelle hän on vihainen?"
"Jos keksitte, kertokaa minullekin."
Uskon, että maailmassa on upeita miehiä.
Pitäkää ääntä, upeat miehet.
Hyvä. Hyvin meni.
Vuoden alussa seurustelin juutalaismiehen kanssa.
Rakastuin häneen vahingossa.
Sitten hän jätti minut... Niin, hän jätti minut,
koska en ole juutalainen.
Täh? En oikeasti tiennyt, että uskonnot aiheuttavat sellaista yhä.
Olen vaaleatukkainen sinisilmäinen valkoinen keskiluokkainen nainen.
Minulla on oikeus mihin vain.
Ei sovi, että hänen yhteisönsä kohtelee minua -
siten, kuin minun yhteisöni haluaa kohdella kaikkia muita.
Hän sanoi: "Vanhempani eivät hyväksy sinua, Katherine."
"Meillä ei ole tulevaisuutta. Mitä jos saisimme vauvan?"
"Kuvittelen, että et suostuisi siihen, että vauva ympärileikataan."
Vastasin: "Miksi mietit syntymättömien vauvojen mulkkuja?"
Arvatkaa mitä? Hän on oikeassa. En varmaankaan suostuisi.
Se ei tosin ole kovin pohjoisamerikkalaista.
Hän korosti yhtä niistä asioista, jotka minussa ovat muuttuneet täällä.
Kotona Pohjois-Amerikassa, oli sitten juutalainen tai ei,
kaikki miehet ympärileikataan. Tarkistin sen itse.
Täällä niin ei kuitenkaan tehdä.
Hän sanoi: "Katherine, voisit maistaa vähän tätä" -
"jos hylkäät uskomuksesi, kulttuurisi ja kaiken, minkä parissa vartuit."
"Jos käännyt juutalaiseksi, voisimme ehkä olla yhdessä."
Mietin asiaa ja kysyin: "Tarkoittaako se, että minun pitää luopua joulusta?"
Hän vastasi: "Kyllä, Katherine. Tietysti tarkoittaa."
Sanoin: "Luuletko, että kullisi on parempaa kuin joulu?"
Ei mitenkään.
Olen ehtinyt nähdä aika monta mulkkua.
Olen saattanut nähdä muutaman pääsiäismunankin.
Ehkä.
Olen nähnyt monta halloween-mulkkua. Niiden lähelle ei kannata mennä.
En ole nähnyt joulumulkkuja. En yhtäkään.
Nyt, ilman omaa syytäni, minulle on kehittynyt -
ongelma juutalaisten kanssa.
En halua sellaista. Olen hyvin edistysmielinen.
En tietenkään vihaa kaikkia juutalaisia.
Vihaan yhtä juutalaista, mutta niinhän se aina alkaa.
Se on masentavaa.
Se on surullista, koska olen mielestäni kiltti tyttö,
mutta komiikkaani on sanottu ilkeäksi.
Jotkut sanovat, että olen Joan Rivers, mutta vanhempi. Se sattuu.
Hän on osittain nuorempi.
Hänhän sai juuri haluamansa viimeisimmässä leikkauksessaan.
Hän lakkasi vanhenemasta. Miksi suremme?
Miksi me suremme?
Hän onnistui vihdoin.
Enpä tiedä.
Tiedän, mitä olette lukeneet koomikko Bill Cosbysta.
Puhumme siitä koomikkojen kesken,
ja ainakin minä puhun siitä, koska olen nainen.
Ymmärrän, miksi hän on hämillään.
Hän menee oikeuden eteen seksuaalirikoksista syytettynä.
Hän on kummissaan ja sanoo: "En ymmärrä tätä."
"Kaikki ystäväni raiskasivat." Hän ei käsitä.
Tiedän, että olette nuoria ja kauniita,
mutta Bill Cosby raiskasi ihmisiä, kun sille vain kurtistettiin kulmia.
Muistatteko vanhat hyvät ajat,
kun sanottiin: "Koeta olla raiskaamatta ketään."
"Älä ainakaan hyppää puskista raiskaamaan ketään."
Jos aiot raiskata jonkun,
ole kuuluisa ja lavasta se uhrin syyksi.
Hugh Hefner paskoo varmaan alleen.
Eikä pelkästään 95 vuoden iän takia.
Bill Cosbylta ei voi kysyä, onko hän raiskaaja.
Hän vihaa sitä. Yritän selvittää asian kunnolla.
Jos Bill Cosbylta kysyy haastattelussa, raiskasiko hän ne naiset,
hän painuu ulos vihaisena.
Olen oppinut kiertueellani jotain. Katsokaapa.
Hei, herrat. Kiitos, että istutte edessä. Näytätte komeilta.
Oletko raiskannut ketään?
Ei. Hymyä. Hän on enkeli. Ei tietenkään.
Oletko sinä raiskannut ketään?
Et. Oletko sinä raiskannut ketään? Entä sinä?
Rouva, oletko... Et. Oletko raiskannut ketään, rouva?
Oletko sinä raiskannut ketään? Oletteko te pari?
Sepä kiva. Oletteko raiskanneet ketään yhdessä?
Sitäkin sattuu. Ettekö?
Oletko raiskannut ketään? Mahtavaa, kiitos. En ole minäkään.
Ketkä vihaavat sitä, kun heiltä kysytään tuota?
Raiskaajat. He eivät pidä siitä.
Pahoittelen, että jouduin kyselemään teiltä,
mutta tarkistin juuri rikosrekisterinne.
He eivät painuneet pihalle.
Se on vain vihje. En ole poliisi. En ole esiintynyt...
No yhden kerran esiinnyin poliisina.
Manitowocin poliisi halusi, että jätän yhden avaimen ja katoan.
Tottelin toki.
Tein, mitä pyydettiin.
Vakavasti otettuna, monet naiset, joita Cosbyn väitetään loukanneen,
olivat vahvoja voimakkaita ja kauniita mustia naisia, kuten minä.
Heiltä kysytään: "Miksi et sanonut mitään?"
Tiedämme monia syitä, jotka pitävät uhrit hiljaisina,
mutta lisäksi naiset pyysivät huomioimaan ajankohdan.
Ei se tapahtunut tänään. Samaa kyllä tapahtuu edelleen.
Free Kesha.
He sanovat, että se tapahtui...
Se tapahtui kauan sitten,
kun he olivat ahdingossa olevia nuoria mustia näyttelijättäriä Amerikassa.
Bill Cosby, musta mies, oli 80-luvulla amerikkalaisen television johtohahmo.
Naiset sanovat: "Tuntui, ettei ollut etujeni mukaista tuottaa pettymystä."
Minun on pakko sanoa, että koska olen naiskoomikko,
ymmärrän tilanteen.
Tina Fey voisi raiskata minut koska vain, enkä kertoisi kenellekään.
Amy Schumer voisi käyttää minua kellona,
ja minä vain...
Kiitos...
Kaikesta, mitä teet alallamme naisten vuoksi.
Kiertueeni Isossa-Britanniassa on kestänyt vuoden.
Tämä on viimeinen pysäkki. Tämä on mahtavaa,
koska saan valita suosikkikoomikkojani -
ja pyytää heitä mukaan kiertueelleni.
Se tekee minusta sankarin. Oikeasti.
Taylor Swift tekee samoin kiertueillaan.
Olen kuin Taylor Swift, mutta minulla on sielu.
Niinpä. Onko täällä Taylor Swift -faneja?
Tietysti on!
Tietysti rakastamme häntä. "Shake It Off."
Taylor Swift elää faneista.
Tärkeintä on sisarkunta.
Paitsi että jos häntä seuraa Instagramissa niin kuin minä,
huomaa, että sisarkuntaan kuuluu vain Victoria's Secretin malleja.
Ja Lena Dunham, jostain syystä.
Hän on mahtava nainen, mutta hän pistää silmään.
Victoria's Secret -malli, toinen malli,
Taylor Swift, Victoria's Secret -malli,
Lena Dunham, voi ei.
Mitä hän siellä tekee?
Taylor Swift ei oikeasti välitä meistä.
Hän ei halua olla ystävämme.
Se on vakuutus hänen tyttöjengilleen.
Jos tapaisin Taylor Swiftin jossakin -
ja saisin tilaisuuden kysyä: "Taylor! Voimmeko olla ystäviä?"
Hän vastaisi: "Hyi, ei. Minulla on jo yksi ihminen ystävänä."
"Käy kiinni, Lena. Yök."
"Ällöä!"
Taylor Swift on pomo.
Hän on Amerikan näteimpien mirrien portinvartija.
Mutta hän ei ole täydellinen. Kukaan ei ole.
Tiesin, että Taylor Swift mokaisi, jos seuraisin häntä.
Joten seurasin häntä.
Kuin mielipuoli.
Muutama kuukausi sitten Nicki Minaj, kurvikas musta räppäri...
Anacondasta. Oletko fani? Tiesin.
Niin. Hän tviittasi: "Olisin ehkä ehdolla useamman palkinnon saajaksi" -
"jos naiset videollani olisivat laihoja."
Ja tietysti valkoisia.
Taylor Swift, kaikkien naisten ystävä, tviittasi:
"Olen aina tukenut sinua, Nicki. Kun voitan, voit tulla lavalle kanssani."
"Valkoinen etuoikeutesi näkyy."
Mitä Nicki Minaj on itse saavuttanut?
Hän ansaitsee kyllä palkintonsa. Mitä hänen pitäisi sanoa? Kiittääkö?
"Kiitos, Taylor Swift!"
"Rouva on todella kiltti."
"Ei, enpä tiedä. Ei minulla taida olla asiaa lavalle."
"Kaiken tämän valkoisen väen eteen."
"Minun pitää mennä."
"Pitää pyykätä loppuun, ennen kuin isukkisi palaa kotiin."
Ehkä se oli vain vahinko. Hän on pikkuvauva. Hän syntyi 1989.
Ehkä minäkin puhuisin tuollaisia, jos olisin Louisianasta.
Onko täällä muuten amerikkalaisia?
Tuolta he kuulostavat. Kuulitteko?
Texas! Tervetuloa.
Amerikka on pelottava paikka. Varsinkin silloin kun tämä julkaistaan.
Meillä on joko naispresidentti tai uusi maailmansota.
Olen osin sitä mieltä, että amerikkalaisten pitäisi äänestää Trumpia.
Hän olisi presidentti, joka Amerikka ansaitsee.
En aio valehdella.
Olen Kanadasta. Monet amerikkalaiset...
Onko täällä kanadalaisia, vai oletteko vain kuulleet maasta?
Katsohan, voi pojat.
Tiesitkö, että amerikkalaiset sanovat, että he hiipivät maahamme?
Eivät he tosin hiivi. He luulevat voivansa vain tulla,
ihan kuin meillä ei olisi mitään maahanmuuttopolitiikkaa.
Ihan kuin me haluaisimme heidät.
Olisi vaikeaa salakuljettaa amerikkalainen rajan yli.
Auton alta kuuluisi ylpeä huuto: "Florida!"
Donald Trump on tehnyt omista kansalaisistaan pakolaisia,
koska hän vihaa pakolaisia.
Joidenkin mielestä Trumpia pitäisi matkia.
Kanadalaistenkin pitäisi rakentaa muuri. En ole vakuuttunut ajatuksesta,
mutta amerikkalaiset ovat heikompia kuin meksikolaiset.
Muurin ei tarvitsisi olla korkea.
Vaikkapa tuollainen.
Manaatti riittäisi.
He ajattelisivat: "Se siitä sitten."
Tervetuloa, amerikkalaiset.
Te pääsitte pois.
Tervetuloa ohjelmaan.
Mukavaa nähdä teidät täällä. Tervetuloa.
Olen TV:n Katherine Ryan.
On upeaa, että pääsin tänne.
Olen ollut poissa kotoa pitkään,
mutta minun pitää palata, koska pikkusiskoni menee naimisiin.
Alkaa olla jo aikakin.
Kello käy. Hän on 25-vuotias.
Hän on kotikaupunkini vanhapiika.
Hän on ehkä kylän vanhin naimaton nainen.
Olen kotoisin Kanadasta, mikä kuulostaa kivalta,
mutta olen Kanadan kamalimmasta osasta.
Onko joku käynyt Kanadassa?
Hyvä. Kävitte kaikki yhdessä. Missä kävit?
- Torontossa. - Mitä teit Torontossa?
- Kävin ulkona. - Kävit ulkona? Selvä.
Ei tarvitse olla äkäinen. Oliko se työ- vai lomamatka?
- Olit lomalla. Olitko siellä talvisaikaan? - Kesällä.
Upeaa. Teit varmasti paljon kaikenlaista.
Kävit Towerin huipulla ja katsoit alas kuin vitunmoinen jätti.
Olet aika iso. Käytkö salilla?
- En. - Etkö? Hyvä. Oletko pitkä?
- 193 cm. - 193 senttiä. Arvasin.
Täällä on isoja miehiä.
Treenaat varmaan jotenkin, zombi-invaasion varalta.
Siltä ainakin näytät.
Olet kookas luonnostasi? Äitisi nussi steroidihirmua.
Muuta se ei vaadi.
Hyvä.
Olisinpa minäkin noin pitkä.
Onko mällisi palautusjuomaa, jos et treenaa?
Ei.
Kunhan utelen.
Tämän takia olen yksin.
En yritä olla ilkeä.
- Mikä sinun nimesi on? - Adrian.
Pari viikkoa sitten menin kotiin yhden tyypin kanssa Edinburghissa.
Onko joku käynyt Edinburghissa?
Siellä on mukavia pitkiä miehiä.
Menin hänen kanssaan kotiin, mutta hän ei soittanut kolmeen päivään.
En pyydä sinua etsimään ja tappamaan häntä.
Kolmantena päivänä soitin itse hänelle.
"Mitä vittua oikein aiot?" Kysyin rauhallisesti.
Siinä taisi käydä niin,
että otin häneltä liian rajusti suihin.
Ei se minun vikani ollut.
Edellinen kaveri oli sellainen seksipiraatti.
Hänen elotonta kaluaan sai vaikka hakata. Hän ei tuntenut mitään.
Sellaisen kanssa oppii kovakouraiseksi.
Kysyin: "Miksi et ole soittanut?"
Hän vastasi: "Olen pahoillani. Olin Loch Nessillä kavereiden kanssa" -
"etsimässä Loch Nessin hirviötä..."
Hyväksyin selityksen.
Olisin voinut käyttäytyä normaalisti ja lopettaa puhelun arvokkaasti,
mutta sen sijaan kuulin itseni sanovan:
"Ai, Loch Nessin hirviötä."
"Jahtaat siis myyttiä, mutta et legendaa?"
Sanoin niin.
Kuka niin muka sanoo?
Ei kukaan.
Olen nyt kuitenkin töissä, joten minun pitää mennä tuonne.
On hyvä, että sain jakaa salaisuuden.
Onko joku muu käynyt Kanadassa?
- Missä? - Vancouverissa.
Se on se kaunis osa. Onko joku muu käynyt siellä?
Julisteidemme kuvat ovat sieltä.
Näitkö valaita?
- Etkö nähnyt? - Kiipesimme Grouse Mountainille.
- Grass Mountainilleko? - Grouse Mountainille.
Grouse Mountainille? Siellä poltetaan paljon pilveä.
Luulin, että heillä oli hamppua -
ja he kutsuivat sinut "kiipeämään ruohovuorelle".
Vuoria. Meilläpäin ei ole niitä.
Olen sellaisesta Kanadan osasta, joka on melkein Amerikkaa.
Se on aivan pohjalla. Onko kukaan käynyt Sarniassa?
Oletko käynyt siellä vai hurraatko,
koska nimi kuulostaa Narnialta, jossa on voileipiä?
Niinkö?
Sarnia on kamala paikka.
Monet ovat ylpeitä kotikaupungistaan.
Sarnia on kamala, kammottava ja etova paikka.
Haluan toistaa, jotta se tulee selväksi.
Meillä on Pohjois-Amerikan suurin öljynjalostamo.
Niinpä. Se syytää myrkkyä ilmaan ja mereen,
mutta virallisesti se on turvallinen.
Jalostamon omistaja, herra Burns, hokee sitä kaiken aikaa.
Terveys- ja turvallisuusasiat ovat mallillaan.
Olemme Kanadan teini-ikäisten syöpien, itsemurhien ja raskauksien pääkaupunki.
Kiitos. Tiedän.
Melkein hävisimme itsemurhissa St. Catharinesille.
Siellä oli kaunis kesä, joten voitimme.
Olen idiootti, koska jätin pikkusiskoni sinne.
Vanhemmillani oli muitakin lapsia.
"Muilla lapsilla" tarkoitan Joannea, mutta kukaan ei pidä hänestä.
Joka perheessä on Joanne.
Hänkin muutti pois, länsirannikolle.
Ei Vancouveriin, vaan Kelownan vuorille.
Onko joku käynyt siellä? Siellähän on tosi kaunista.
Joanne kuuluu sinne,
koska häntä kanadalaisempaa en ole tavannut.
Joanne kävelee aina näin.
Hän ei ratsasta. Hän vain kävelee näin.
Joanne asuu vuorilla kanadalaisen rockmuusikkomiehensä kanssa.
Kanadalainen rockmuusikko on kuin kristillinen rockmuusikko,
mutta hänellä ei ole syytä huonoudelle.
Joanne rakastaa tätä planeettaa. Koko planeettaa.
Hän tekee siis kaikki vaatteensa itse.
Ihan totta.
Joannella ei ole telkkaria eikä puhelinta. Emme siis pidä juuri yhteyttä.
Jos satutte näkemään hänet, kertokaa,
että hän ei ole mikään karhu.
En yhtään tiedä, mistä hän tuli.
Loogisin selitys on, että äiti petti isää välipalapatukan kanssa.
Emme voi tietää.
Kaikkihan sitä ovat kokeilleet.
Kerrie-siskoni taas...
Olimme yhdessä kuin varas ja sorkkarauta.
Tai siis varastelimme, ja hän on fiksu kuin sorkkarauta.
Tarkoitan sitä vain hyvässä mielessä.
Kaikki Sarniassa pitivät aina Kerriestä.
Kaikki vihasivat minua.
Kerrie oli paljon kauniimpi ja vähemmän outo,
mutta tulimme toimeen, vaikka olimme erilaisia.
Tässä on yksi eroistamme.
Toisella luokalla Sarniassa meidän piti kirjoittaa vuoden tavoitteemme koulussa.
Minun oli: "Olen ensimmäinen naispuolinen pääministeri, joka saa Oscar-palkinnon."
En ymmärrä, miksi minut hakattiin päivittäin.
Kerrien oli: "En saa jalkapallosta päähäni."
Kumpikaan meistä ei päässyt tavoitteeseensa,
mutta tavoitteet olivat korkealla.
Meidät piti ystävinä kai se, että leikimme paljon yhdessä.
Se oli ennen iPadeja ja vastaavia.
Leikitäänkö täällä rauhoitu-leikkiä? Leikittekö sitä?
Sitä leikitään niin, että kun näen Kerrien jossakin kotona -
ja haluan leikkiä, sanon: "Kerrie, rauhoitu."
Hän vastaa: "Olen jo rauhallinen."
Minä sanon: "Hei, rauhoitu nyt."
Hän kysyy: "Kat, mitä oikein yrität?"
Sanon: "Rauhoitu. Sinun pitää rauhoittua."
Hän vastaa: "En voisi olla rauhallisempi."
Siihen minä vastaan...
"Rauhoitu."
Hän vastaa: "Katherine! Olen jo ihan rauhallinen!"
Siinä vaiheessa isäni, joka on iso, ilkeä ja irlantilainen,
eikä sietänyt huutamista,
marssi ylös portaita ja kysyi: "Kuka täällä huutaa?"
Kerrie vastasi: "No... Katherine käski rauhoittua."
Isä sanoi: "No niinpä. Sinun pitäisi rauhoittua."
Sitten Kerrie sai selkäänsä. Se oli mahtava leikki.
Ai, tunnette leikin.
Siitä riitti hupia tunneiksi, päiviksi ja vuosiksi.
Nyt, ihan ilman syytä,
Kerrie kaveeraa vihollisteni kanssa.
Kävin kotona polttareiden takia. Olen häissä kaaso, tietenkin.
Muut morsiusneidot ovat tyttöjä, jotka yrittivät pilata elämäni koulussa.
On hyvin vaikeaa pilata elämä sellaiselta lapselta,
joka on yhtä itsevarma kuin 89-vuotias mies.
Se ei estänyt heitä yrittämästä.
Tämä tapahtui ennen nettikiusaamisen aikaa.
Lapset tekivät sanomalehden, jota he kopioivat ja jakelivat.
Sisäsivulla mollattiin ystäviäni.
Kannessa oli vierekkäin minun ja kamelin kuvat -
sekä teksti: "Luojan kiitos, että meikki on keksitty."
He vihjailivat, että näytän kamelilta,
vaikka minusta näytän hevoselta.
En tiedä, miksi he sotkivat jupakkaan Lähi-idän. Heillä on omat murheensa.
Kun käytän nutturaa, olen yksisarvinen.
En ollut moksiskaan.
Toivoin, että otsikko olisi ollut iskevämpi.
Teemaan sopien vaikkapa: "Kamelia päästä varpaaseen."
Jotakin... Lapset olisivat pitäneet siitä.
Ystäväni loukkaantuivat lehden takia.
He juoksivat itkien kotiin. Minä jatkoin 89-vuotiaan päivääni.
Rehtori raahasi minut toimistoonsa.
Koko itsemurhatukiryhmä oli siellä.
Rehtori sanoi: "Katherine, olemme kovin huolissamme sinusta."
"Olet ainoa, joka ei vaikuta loukkaantuneelta."
He luulivat, että suunnittelen kouluampumista.
Mikäpä siinä.
Oli pakko kertoa: "Ei, en vain ole välittänyt kevään 1985 jälkeen."
"En välitä paskan vertaa."
Välittämiseni on aika vähissä.
Toivon, että pystytte samaan.
Tietysti joistakin asioista kuuluu välittää:
etiikasta, itsestään ja perheestään.
Kaikki muu on yhdentekevää. Olen onnekas, koska ymmärrän sen.
Sen ansiosta juonnan brittiläisiä TV-visoja.
Luojan kiitos, meillä on visailuohjelmia. Niiden ansiosta jaksan elää.
Mutta...
Olen pahoillani niistä. Vuosi sitten tein ohjelmaa,
jossa piti nimetä asioita, joita kosmetiikkayritykseltä ei kuulisi.
En tiedä miksi, mutta sanoin: "Emme kokeile tuotteitamme eläimillä."
"Käytämme filippiiniläislapsia."
Ymmärrätte varmasti, etten tarkoittanut mitään pahaa filippiiniläislapsille,
tai muillekaan lapsille.
Yritin sanoa jotain lapsityövoimasta.
Minulla on Canada Goosen takki.
Onko jollakulla muulla oikein lämmin talvitakki?
Sille on käyttöä. Hankkikaa sellainen.
Minulle tullaan Lontoon kaduilla sanomaan,
että olen typerä, koska käytän sitä.
Minulta kysytään: "Tiesitkö, että huppu on tehty kuolleista kojooteista?"
Siihen vastaan: "Mitä minä muka elävällä tekisin?"
Mitä muka?
"Mamin pitää pysyä lämpimänä."
Tiedän, millaisessa maailmassa elämme.
Olen typerä, koska käytän turkkeja.
Se ei kuitenkaan ole laitonta. Sille vain kurtistetaan kulmia.
Pitää takoa, kun rauta on kuumaa.
Jonakin päivänä astun oikeussaliin hämilläni -
ja sanon: "Mutta kaikilla ystävilläni oli untuvatakit."
"Mitä?"
"En minä sentään hypännyt puskista ja tappanut hanhia omin käsin."
"Ne vain roikkuivat kaupassa ja odottivat ostajaa."
"Eivätkö ne teistä haluaisi tulla televisiotähden käyttämiksi?"
Älkää syytelkö minua turkistakin käytöstä,
jos omanne maksaa kuusi puntaa ja niitä on kaapissa kymmeniä,
sillä voin taata, että ne ovat lasten tekemiä.
Olemme kaikki typeriä.
Se, mitä tästä kokemuksesta opin,
oli se, että filippiiniläiseen kulttuuriin kuuluu musiikki, taide -
ja visailuohjelman pätkien näyttäminen ilman kontekstia.
Jos yksi henkilö Filippiineillä on nähnyt jotain,
jotenkin kaikki muutkin ovat nähneet sen.
Olin Filippiineillä kaksi viikkoa hammaslääkäri, joka tappoi Cecil-leijonan.
Esiinnyin CNN:llä ja sain tappouhkauksia. Enkä tarkoita vain paria.
Sain satoja uhkauksia joka päivä.
Niissä uhattiin minua, perhettäni ja lastani.
Lähettäjät olivat loukkaantuneet, koska he olivat hämmentyneitä.
Tiedän, että he olivat hämmentyneitä,
koska viestinä oli: "Sulje kosmetiikkayrityksesi heti!"
Ajattelin: "En ikinä! Se on perheyritys!"
Ehkä olisin voinut rauhoittua.
Ette uskokaan, mitä silloin tapahtui.
Itse Joan Rivers puhui minulle taivaista.
Niinpä.
Hän sanoi: "Katherine, ei se ole sinun vikasi."
"Filippiiniläiset eivät ymmärrä satiiria yhtään paremmin" -
"kuin tsunameilta pakenemista."
Vastasin: "Voi paska!"
"Voi luoja!"
Eikö hän ollutkin aika hirveä akka?
Tuo on esimerkki kamalasta vitsistä, jota en itse koskaan kertoisi.
En halua loukata ketään.
Kerromme lapsillemme: "Kiusaajat lopettavat, kun he kasvavat."
Ei, toiset vain vahvistuvat, ja paljon.
Menin kotiin polttareihin, ja kouluajalta tutut tytöt olivat siellä.
He sanoivat: "Emme ole nähneet aikoihin."
"Missä miehesi on?"
Vastasin: "Ei minulla mitään miestä ole."
He kysyivät: "Miksi ei? Kuoliko hän?"
Minä...
"En vain ole mennyt naimisiin."
Sitten he...
"Missä sitten asut?"
"Asun Isossa-Britanniassa."
He sanoivat: "Siistiä. Missä se on?" Sanoin: "Ei sen ole väliä."
"Minulla on ihana tytär" -
"ja saan matkustella ja esiintyä stand up -koomikkona."
He sanoivat: "Mitä? Olet tosi outo! Älä tee sellaista. Se on miesten työ."
"Kukaan ei rakasta sinua, jos teet sitä, koska he näkevät, kuinka outo olet."
"Jos haluat, että joku joskus rakastaa sinua" -
"sinun pitää muuttaa kotiin ja olla normaali niin kuin me."
Vastasin: "Ette te ämmät kyllä normaaleja ole."
"Olette tavanomaisia. Se on eri asia."
Kiitos.
Sain muutakin postia kuin tappouhkauksia. En yritä kehuskella.
Sain kirjeitä naisilta, joita huoletti vain se, että olen sinkku.
Sain yhden kirjeen naiselta, joka on varmaan 200-vuotias.
Hän oli kirjoittanut sen paperille kauniilla käsialalla.
Se on kuollut taiteenlaji. Käykää kiinni.
Hän kirjoitti: "Rakas Katherine, näimme esityksesi."
"Meitä huoletti kovasti kuulla, että olet yksin."
Mietin, että oliko hän nähnyt koko esitykseni.
Jutut Cosbysta, juutalaisista ja filippiiniläisistä olivat kaikki ok.
Silti hän halusi kirjoittaa kirjeen, koska minulla ei ole poikaystävää.
Hän jatkoi: "Veljeni Ray on myös yksin."
Siksi osa meistä ei ole suhteessa.
Ei se ollut oma valintamme. Emme vain ole tavanneet Rayta.
Hän tarjosi treffejä Rayn kanssa.
"Lähtisimme mielellämme Rayn seuraksi linja-automatkalle Lontooseen."
Ray tarvitsee siis esiliinan.
En tiedä kaikkea, mutta olen aika varma,
että TV:ssä nähtyä henkilöä mennään tapaamaan bussilla vain,
jos hänet aiotaan tappaa.
En lähtenyt mukaan. Minua ärsyttää, että miehet eivät saa tuollaisia kirjeitä.
Tapaan työssäni paljon miehiä. Otetaan esimerkiksi Leonardo DiCaprio.
Hän on tunnetusti ollut sinkku jo vuosia.
Muutama kuukausi sitten meillä oli vielä yhtä monta Oscaria,
mutta hänelle ei kirjoitella.
Kukaan ei sano: "Rakas Leonardo" -
"näimme sinut kaulaasi myöten supermallien haaroväleissä..."
"Taylor Swiftin huvijahdilla."
"Olimme kovin huolissamme."
"Veljeni Ray on myös yksin."
Ei.
Kukaan ei halua naida Rayta.
Seurustelin aiemmin englantilaisen näyttelijän kanssa.
Rakastuin häneen vahingossa.
Te englantilaismiehet olette herrasmiehiä.
Se on asia, josta pidän täällä.
Olette herrasmiehiä. Hän vei minut lounaalle,
ja kesken ruokailun, ilman mitään johdattelua,
hän sanoi: "Sinulla on kaunis persreikä."
Siis reikä.
Ei esimerkiksi "kroppa".
Hän katsoi itse reikää.
En edes tiennyt, että hän oli nähnyt sen.
Hän oli ollut siellä suunnalla.
En huomannut, että hän oli saanut niin hyvin valaistun -
ja tarkan näköyhteyden -
persreikääni. Itse reikään.
Me muut olisimme katsoneet muualle,
mutta hän oikein keskittyi.
Hän ihaili sitä niin pitkään,
että hän ehti painaa mieleensä, että sitä on syytä kehua myöhemmin.
Minä olen hieno nainen.
Sanoin siis: "Kiitos."
Toivoin, että runo oli lopussa.
Eihän se ollut.
Hän jatkoi: "Tarkoitan sitä todella."
"Sinulla on yksi neljästä kauneimmasta persreiästä..."
Omituinen numero.
"...jonka olen koskaan nähnyt."
Yritän ymmärtää hänen ajatusmaailmaansa.
Voitte toki arvostella asioita listoihin,
mutta älkää ilmoittako sitä: "Olet yksi neljästä parhaasta..."
Ei siinä ole mitään mysteeriä. Tiedän, että en ole ykkönen.
Tiesin, että en ollut edes kakkonen, koska hän olisi sanonut "yksi kahdesta".
Yksi neljästä tarkoittaa sitä, että persreikäni, siis reikä...
Saatan pudota listalla.
Neljänneksi paras persreikä sai siltä idiootilta kunniamaininnan.
Miten pääsen palkintopallille? Arvostelu ei ollut rakentavaa.
En edes näe sitä itse.
Se vain hämmentää. Minun pitää jatkaa elämääni,
enkä edes tiedä, ketkä kolme minun pitää tappaa.
Tämä näyttelijä halusi aina lähteä ulos.
"Puetaan seksikkäät vaatteet ja lähdetään ulos."
Sanoin: "Olen seksikäs, jos haluat koti-illan ja mielipiteeni."
Hän ei halunnut.
Hän sanoi: "Minusta meidän pitäisi tulla nähdyksi jossain tapahtumassa."
Kysyin: "Miksi? Että pääsen johonkin lehteen?"
"Näin Facebookista, että olen kuollut."
"Koirani haudassa on kuulemma tilaa."
Seuraavana olisi kuva minusta ja TOWIE-kakaroista.
En halunnut lähteä. Sanoin: "En lähde mihinkään tänään."
"Minulla on uusi langaton imuri. Tiedät sen."
"Jos haluat tulla kuvatuksi" -
"ota mukaan joku niistä malleista, joiden kanssa yleensä viihdyt."
Hän sanoi: "Juuri siksi, Katherine."
"Olisi imagolleni parempi, jos minulla olisi seuranani nainen" -
"joka ei ole perinteisesti kaunis."
Olen hänen Lena Dunhaminsa.
Hän ei tajunnut, että rakastan ja ihailen Lena Dunhamia,
ja että Laran iässä olisin lähtenyt.
- Olisitko sinä lähtenyt, Lara? - Olisin.
Olisitko? Lähtisit treffeille jonkun kanssa, joka sanoo:
"Haluan viedä sinut, koska et ole kovin kaunis."
Olisit lähtenyt mukaan ja pilannut treffit.
Minä ainakin olisin. Se on ihan huijaamista.
Joku murentaa itseluottamustasi, jotta kun hän kerran kehuu,
sanot heti: "Okei sitten."
Älkää langetko ansaan.
Lara, olen sinua tuplasti vanhempi ja olen itsekin äiti.
Äitejä ei saa ärsyttää, koska tiedämme, kuka teistä on vastuussa.
Soitin siis miehen äidille. Kyllä vain.
Sanoin: "Hei, Linda. On tosiaan mukava jutella taas."
"En enää siedä poikaasi, mutta sinun on pakko" -
"koska olet kasvattanut yhden suurimmista persrei'istä, jonka tiedän."
Se siitä. Oli pakko.
Emme pelkää toisiamme.
Hän on yksi ämmä muiden koulukiusaajien joukossa.
Ei ole pakko ryhtyä vanhemmaksi. Älkää uskoko muita väitteitä.
Alikansoittuminen ei ole mikään ongelma täällä.
Jos päätät hankkia lapsia,
niin kasvata heistä sellaisia, joiden seurassa muut viihtyvät.
Muuta ei vaadita. Tyttäreni on kuusivuotias.
Jos hänen hiuksensa pysyvät pois silmiltä -
ja kädet poissa housuista, olen onnistunut.
En vaadi itseltäni liikoja.
Vien Violetin kaikenlaisiin paikkoihin. Kävimme hyväntekeväisyystapahtumassa,
koska halusin, että hän näkee minut auttamassa...
Ei. Vein hänet, koska tiesin, että prinssi Harry tulee sinne.
Hänet tapaisi varmemmin kuusivuotiaan kanssa.
Se on totuus.
En valehtele teille. Se onnistui.
Tapahtuma oli upea. Se koski nuorten kodittomuutta.
Nuoria autetaan monin tavoin.
Tapahtuma oli sponsoreille. Tiedättekö, mitä se tarkoittaa?
Se oli täynnä yläluokkaista väkeä. Kuin poolopeli.
Vieraslista muistutti Panaman papereita.
Se oli hyvin...
Olen huomannut, että täällä yläluokkaiset ajattelevat,
että vain muut yläluokkaiset ovat heidän tasollaan ja välittävät heistä.
Kanadassa ei ole luokkajakoa. Ei ollenkaan, eikö niin?
Syömme ranskalaisia ja kastiketta lattialta.
Meillä ei ole luokkajakoa kuten täällä.
Ette ehkä käsitä sitä.
"Miten muka tiedätte, kenen kanssa kaveerata?"
Selvitämme sen itse.
Siellä oli puhujana nuori mies, joka oli itsekin ollut koditon.
Myös yläluokkaiset voivat koska vain joutua kodittomiksi.
Varsinkin nykyisen hallituksen aikana.
Hän ei kuitenkaan kertonut puheessaan yhtään hyvää syytä.
Hän vain näytti komealta puvussaan ja käveli mikrofonin luo. Hän sanoi:
"Terve. Noin vuosi sitten vanhempani valvoivat vielä koko elämääni."
"Lähdin kotoa ja asuin kesämökeillä ja kavereiden sohvilla."
Ajattelin: "Ellei sohva ollut metroasemalla ja haissut kuselta" -
"et ollut oikeasti koditon."
"Olit kylässä."
Hän sanoi: "Tiedättekö, kuinka vaikeaa on" -
"noudattaa puhdistavaa mehudieettiä, kun ei ole omaa kotia?"
"Minun ei annettu nostaa rahaa omasta rahastostani."
Katselin ympärilleni ja yritin löytää muita, jotka vihasivat häntä.
En nähnyt ketään. Kaikki vain sanoivat: "Kuulostaa tosi pahalta."
Lopulta huone hiljeni, kun hän joi vettä.
Silloin kuusivuotiaani sanoi, täyteen ääneen: "Pöh. Valkoihoiset!"
Mietin: "Jes!"
Niinpä.
Sellaista opetan kotona.
Mies ei edes ollut valkoinen.
Olin todella ylpeä, koska lapseni osasi jättää huomiotta ihonvärin -
ja nähdä valkoisen miehen sen alla.
Hän vihasi sitä.
Meillä on liikaa lemmikkejä.
Yksinhuoltajaäideille se käy helposti.
Kaksi koiraa ja kissaa, kahdeksan kania.
Siinä on liian monta Lontooseen.
Hankin koirat. Luulin, että ne tappavat muut.
Kaikki ovatkin ystäviä. Kamalaa.
Se on kuin Disney-leffa, jossa paskotaan. Sitä elämäni on.
Tällaista elämäni on. Palasin kiertueelta. Halusin vain mennä nukkumaan.
Toinen koirista oli paskonut tyynylleni.
Se ei käy vahingossa.
Olin murtumaisillani ja vikisin.
Violet tuli huoneeseen ja näki tilanteen. Hän sanoi:
"Älä huoli, äiti. Se vain yrittää sanoa, että se vihaa sinua."
"Ymmärsin kyllä, kiitos."
Hän on englantilainen. Teidän syynne.
Hän alkoi puhua noin. Luulin, että hän pilkkasi teitä, joten nauroin.
Se on kuitenkin pysyvää.
Lapsista pitää kertoa uudelle kumppanille juuri oikeaan aikaan.
Ei liian aikaisin, eikä ainakaan liian myöhään.
Lapsista pitää kertoa samoihin aikoihin kuin kertoisi jalkaproteesista.
Tajuatteko vertauksen?
Ihmisiä on kahdenlaisia. On niitä, jotka lähtevät heti.
Sitten on niitä, jotka sanovat: "Olen sankarisi, joka tukee sinua."
Mietin aina: "Ei tämä proteesi uusi ole."
"Minulla on ollut se jo kuusi vuotta."
"Pystyn huolehtimaan siitä itsekin."
"Haluan vain sanoa, että minulta kestää kauemmin päästä liikkeelle."
Olin erittäin iloinen, kun yksi kaneista kuoli.
"Mami tarvii uudet kintaat."
Tiedän, en saisi sanoa noin. Minun piti esittää talon isäntää.
Vihaan sitä terminä, mutta minusta se sopii tähän tilanteeseen.
Äitini oli usein mies talossa.
Isä oli kotona, mutta äiti oli tosimies. Pidän siitä, kun voin sanoa sen.
Sanon häntä yhä äidiksi. Hän on 60-vuotias.
Kun hän oli Laran ikäinen, 17-vuotiailla oli vaikeaa.
Kaikkialla huudeltiin perään.
Läpsäistiin pepulle. Se hyväksyttiin. Cosbyja juoksenteli ympäriinsä.
Mitä sen aikakauden naisille tapahtuu?
Kun nainen täyttää 60, hänestä tulee näkymätön.
Hän ei todellakaan sitä ole, mutta siltä se hänestä tuntuu.
Minä kyllä odotan sitä innolla. Ryöstän pankin ja toteutan muita ideoita.
Äiti kuitenkin tuntee olevansa näkymätön.
Ihmiset kehuvat edelleen, kun nainen on "tietyssä iässä".
Se vain tehdään oudosti.
Sanotaan: "Ai, sinulla on aikuisia lapsia."
"Olet isoäitikin. Näytät upealta" -
"tuon ikäiseksi."
Äitini miettii: "Tämän... Ei minun pitänyt vanheta."
"Sain lapset, kun olin kolmetoista."
Sanon hänelle: "Älä kerro kaikkea, idiootti."
Nyt minun pitää puolustaa isääni.
Sanon: "Isäni ei ole pedofiili." Siskoni sanoo: "Enää."
Hänestä se on hauskaa. Ei se ole.
Se ei ole yhtään hauskaa.
Yksi kaneista siis kuoli.
Kuulin viereisestä huoneesta melua.
Ne kai leikkivät liian rajusti.
Menin katsomaan. Koira ja kani olivat tosiaan leikkineet.
Kani makasi velttona. Verta ei näkynyt.
Ihmettelin: "Onko se kuollut vai nukkuuko se vain? Hiton Cosby!"
Nostin sen syliini.
Cosby on koiran nimi. Se on hauska ruskea labbis.
Se tuli meille ennen kuin syytteet julkaistiin.
Miten olisimme voineet tietää?
Älkää nimetkö lemmikkejä TV:ssä nähtyjen yli 60-vuotiaiden miesten mukaan.
Se ei ole turvallista.
Näytin kanin Violetille, koska hän määrää asioista.
Sanoin, etten tiedä mitä sille pitäisi tehdä.
Hän sanoi: "Voi Anthony!"
Annoin lapselleni nimen värin mukaan, ja hän antoi kaneille ihmisten nimiä.
"Tiedän, mitä pitää tehdä, äiti."
"Anthony pitää viedä eläinlääkärille."
En kiellä lapseltani mitään, joten kohta istuimme bussissa.
Olin yhä varmempi, että kani oli kuollut.
Se vain makasi Violetin sylissä.
Se ei liikkunut yhtään. Silmät olivat auki.
Tyttö ja kani näyttivät söpöiltä. Tietysti ihmiset tulivat katsomaan.
He kysyivät: "Mikä sen nimi on?"
"Tai siis mikä sen nimi oli?"
Ajattelin: "No niin, kokoa itsesi."
"Hän miettii muuta. Sinun pitää olla mies talossa."
"Minimoi traumat. Soita lääkäriin ja kerro, että olemme tulossa" -
"jotta he tietävät, mitä odottaa."
Soitin: "Hei. Tulen ihan kohta sinne kuusivuotiaan kanssa."
"Koira hyökkäsi hänen kaninsa kimppuun."
Toivoin, että nainen ymmärtäisi vihjeen, mutta hän mietti vain paperitöitä.
"Tarvitsen kanin sukunimen."
Vastasin: "Etkä tarvitse."
"Minun pitää kirjata kanin syntymäaika."
Sanoin: "Voin kertoa kuolinpäivän."
"Jos voit keksiä lopun hautakiven tekstistä" -
"tulemme hakemaan sen."
Saavuimme lääkärille. Kani oli jo ihan jäykkä.
Violet elätti kuitenkin yhä toivoa,
joten hän hyppäsi bussista suoraan ovelle ja näytti kanin lääkärille.
"Tässä on Anthony. Selviääkö hän?"
Eläinlääkäri... Näin hänen katseensa.
Hän katsoi minuun ja näytti ajattelevan: "Olet sinäkin äiti."
"Minun pitää hoitaa koirien AIDS-vaivoja ja kissojen syöpiä" -
"ja leikellä palleja irti joka päivä."
"Sinä et kyennyt kertomaan lapsellesi, että lemmikki on kuollut."
Viestin silmilläni naiselta naiselle: "Juuri niin."
"Sinä saat kertoa sen."
Kiitos.
85 punnalla hän kertoikin.
Se on hinta siitä, että on pelkuri Lontoossa.
Sain vastinetta koko rahalla. Olin todella mies talossa.
On jo melkein aika lopettaa. Olette olleet mahtavia.
Vielä yksi juttu ennen kuin lähden.
Tämän kiertueen jälkeen menen Kanadaan.
Pidän siskoni häissä puheen.
Kanadassa naiset saavat puhua häissä.
Se on hullua. Täällä sitä ei suvaita.
Perheeni unohti yhden asian, kun he pyysivät puhetta.
He vihaavat kaikkea, mitä sanon.
En minäkään juuri välitä heistä.
Rakastan vain pikkusiskoani ja kaipaan häntä kovasti,
joten haluan, että puhe on hyvä.
Ajattelin, että voisin harjoitella sitä täällä,
koska olette ystäviäni. Sopiiko se?
Loistavaa.
Te olette siis häävieraita. Täydellistä.
Juominen on aloitettu, joten katsokaa ympärillenne -
ja yrittäkää keksiä, kenen kanssa alatte vehdata.
Jonkun muun kuin serkkunne.
Kyse on tosin Sarniasta, joten kaikki ovat sukua.
Käyttäkää kondomia. Työntäkää syvään.
Ihanat ihmiset tällä puolella ja parvella ovat morsiamen sukulaisia ja ystäviä.
Sopiiko? Olemme sukua.
Salin tällä puolella ovat sulhasen sukulaiset ja ystävät.
Ihan vieraita. Minä olen siis kaaso.
Nyt on minun puheeni aika.
Kiitos vielä kerran siitä, että tulitte paikalle.
Hyvää iltaa, kaikki te tuntemattomat.
Minulla on tänään ollut kunnia olla Kerrien kaaso,
lähinnä siksi, että se ärsyttää hänen lutkamaisia ystäviään...
He eivät tunnistaisi arvokkuutta, vaikka se löisi heitä päin kasvoja.
Syynä on se, että heidän kasvoillaan on joka hetki kahdeksasta kymmeneen mulkkua.
Vautsi, naiset. Näytätte erittäin normaaleilta.
Kiitos kaikille. Kiitos, että huolehditte esikoisestani.
Siitä on toki pitkään, kun olen viimeksi nähnyt pikkusiskoni Kerrien,
mutta muistan selvästi hänen syntymänsä.
Olin kuusivuotias, äitini kolmetoista.
Isä pakoili poliisia.
Katsoin pieneen keskoskaappiin ja näin, että siellä oleva vauva -
oli onnistunut kasvattamaan sekä kynnet että ripset jo kohdussa.
Tiesin, etteivät vauvat pysty siihen. Ajattelin: "Jes! Tuossa on siskoni."
Vilkaisin Joannea, joka esitti tammenterhoa.
Ajattelin: "Hyvä, nyt tuolle ei tarvitse enää ikinä puhua."
Siitä lähtien Kerrie oli minun vauvani.
Hänellä oli myös äitini, mutta hän piti minusta enemmän, joten olin "Kathmami".
Hän osasi sanoa vain "Kathbum", joten siitä tuli lempinimeni.
Kun vanhempani kielsivät, minä annoin luvan.
Kun he ilmoittivat erostaan, Kerrie tarttui käteeni ja kiljui:
"Kuka puhdistaa uima-altaan, jos isä muuttaa pois?"
Pöh! Valkoihoiset! Eikö niin?
Kerrie nukkui sängyssäni. Hän sai kaikki leluni.
Annoin hänelle vaatteeni. Ajoin hänet kouluun.
Annoin rahaa ja väärennetyt paperit.
Kun hän oli 14-vuotias, lähdin pois. Noin vain.
Hän on teistä ainoa, jota ikävöin.
Palasin tähän sikolättiin, jota väitätte kaupungiksi...
...vain voidakseni nauraa sopimattomille asioille siskoni kanssa.
Ja ehkä nähdäkseni paljonko olette lihoneet.
Luettelen nyt paikat,
joista minut ja Kerrie on ajettu ulos nauramisen takia.
Kaksi taksia, koulun hartaus, ensiapu, ukin hautajaiset, mummin hautajaiset,
isoisän katkaisuhoito, isoisän hautajaiset,
Joannen kuoroharjoitukset, Joannen pianoharjoitukset,
Joannen steppi- ja balettiharjoitukset,
Joannen voimisteluharjoitukset, Joannen häät...
Ne muuten pidettiin metsässä.
Ei ketään voi ajaa ulos metsästä.
Metsä kuuluu kaikille.
Emmekä nauraneet ilman hyvää syytä.
Olimme Joannen molemmin puolin. Hän oli kutonut oman häämekkonsa.
Siinä oli kutomisen takia pieniä reikiä.
Huomasimme, että ampiainen lensi yhdestä reiästä sisään.
Joanne rakastaa kaikkia eläimiä, joten hän ei muka välittänyt siitä.
Tiesimme, että se pisti häntä.
Se pisti yhä uudestaan, ja häneen sattui kovasti.
Se oli tosi hauskaa.
Kerrie on ollut vain kerran minua vastaan.
Vain yhden kerran.
Vuosi sitten Kerrie matkusti sulhasensa kanssa -
tapaamaan sulhasen perhettä ensi kertaa.
Mies on kotoisin Filippiineiltä.
Kerrien kahden viikon matka Filippiineille ei ollut helppo.
Hän ei tehnyt hyvää ensivaikutelmaa,
koska hänet näytettiin CNN:llä.
Se todella koetteli Kerrien ja Davidin suhdetta -
sekä Kerrien ja minun suhdetta,
joten olen erittäin onnellinen, että olemme kaikki tänään yhdessä -
ja että Davidin koko suku on saapunut tänne Filippiineiltä.
On korkea aika, että sanon teille kaikille:
Se tarkoittaa: "Olen pahoillani. Arvostan teitä ja kulttuurianne kovasti."
En tietenkään ole ehtinyt opetella filipinoa.
Mutta minusta tuntuu, että jos ääntelen noin...
He kyllä ymmärtävät, että olen pahoillani.
Olen typerys. Yllätys! Olen kamala typerys.
Opin kauheasta kokemuksestani sen,
että Filippiinien kulttuuri on kaunista.
Perhe on siellä kaikkein tärkein.
Pidän Davidista. Hän on lempimieheni. Hän huolehtii siskostani.
Hän kohtelee minua kuin perheenjäsentä. Sen takia heitä harmitti.
Se tarkoittaa myös sitä, että kun Kerrie ja David vihitään,
minä olen täysiverinen filippiiniläinen.
Niiden kusipäiden on pakko hyväksyä minut. Täydellinen rikos!
Vaati paljon järjestämistä, että siskoni sai pelastettua minut.
On sääli, että hänen pitää pian erota ja naida joku juutalainen.
Todella sääli.
Kerrie, kaunis pikkusiskoni.
Tänään hääpäivänäsi haluan vain sanoa...
Rauhoitu.
Kiitos paljon, että jaksoitte kuunnella!
Nähdään pian.
Tekstitys: Oskari Tulonen