Downloaded from YTS.MX
Slapp av.
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Slapp av.
Mine damer og herrer,
gutter og jenter,
hun er en sterk, svart kvinne med selvtillit.
Det er Katherine Ryan!
Takk.
Takk. Ja, takk.
Det er så fantastisk, Eventim Apollo. Herregud.
Jeg har bodd i Storbritannia veldig lenge,
og jeg var en uvelkommen overraskelse på blandede besetninger,
og nå ser jeg at minst en tredel av dere
har kommet for å se meg med vilje.
Jeg flyttet hit da jeg var liten,
og se på meg nå.
Jeg er en fullvoksen Caitlyn Jenner, og det føles bra.
Det føles så bra. Jeg har villet se ut som en Kardashian så lenge,
at jeg driter i om det er faren.
Det er greit.
Hun er en majestetisk helt.
Jeg ser at noen av dere tar bilder.
De har sikkert sagt at det ikke er lov, men dere får lov av meg.
Jeg har ikke kledd meg fint ved et uhell.
Ta mange. Juster dem.
Prøv å ikke bruke blitsen, er du snill.
Sånn ja. Posere litt.
Takk.
Hvor gamle er småjentene dine?
24. Og denne, da?
23! 23 og 24.
Jøss. Jeg trodde dere var små tenåringer.
Godt jobba. Dere fniser som tenåringer.
Hvorfor gjør dere sånn?
Tror dere jeg er en fotballspiller? Jeg er ikke det.
Nydelig.
Mange unge kvinner liker stilen min.
Har vi noen tenåringsjenter her?
Du er ikke på nettet, sir. Vi ser deg.
- Har du med deg en tenåring? - Ja.
Som...
For løsepenger, liksom.
Er du hennes...?
Jeg er faren hennes.
Ok, takk faen for det.
Han er faren hennes.
Så du tok med datteren din ut i kveld. Og hvor gammel er tenåringsdatteren din?
- Jeg er 17. - Du er 17. Så bra.
Hun har en stemme. "Jeg kan snakke for meg selv!
Jeg er 17 år!"
Så bra for deg. Det er liksom far-datter-kveld, da.
Fint. Hva mener du... nei?
Mamma skjønner seg ikke alltid på deg.
Hun sa veldig pent at moren hennes hater alt jeg gjør.
Og det går fint.
Så, takk for det.
Vel, kjære, om alle likte det samme,
så ville alle vært gift med faren din.
Fint. Jeg synes det er flott at du tok med 17-åringen din.
- Hva heter du? - Lara.
Jeg liker den kraftige stemmen hennes. Lara er her sammen med faren sin.
Som sagt så har jeg vært på turné en stund,
og et par kom bort til meg og sa:
"Jeg har en tenåringsdatter som liker deg,
og vi er kjempeglade for at vi ikke tok henne med oss."
Og jeg bare...
"Nei vel, hvorfor det?"
Og de: "Hun er 14 år, og etter å ha sett hva du gjør,
er vi glade for det."
Og jeg bare: "Hun suger vel pikk hjemme. Men, men."
Ikke sant? Lara er helt enig.
Og du lot mamma være hjemme.
Datteren min er også her.
Hun hører ikke på alt, men jeg bruker noen stygge ord,
og på overflaten kan det høres stygt ut.
Men jeg synes ikke at det er stygge ord.
Jeg har sterke meldinger. Ikke sant, Lara?
Det er derfor hun er her. Jeg bryr meg om Lara.
Lara er helten min. Lara er fremtiden.
Hvis noen snakket til meg på et show da jeg var på din alder, Lara...
For det første så hadde jeg ikke vært der.
For det andre, så ville jeg bare stotret.
Som om jeg var helt borte.
Har vi noen kvinner over 30 år her?
Hvordan våger dere?
Vet det. Vi skulle hengt oss for fem år siden.
Dere har rett.
Jeg er 32 år gammel, og jeg liker å bli eldre.
Jeg tror at verdien på oss stiger hver eneste dag, det er ikke omvendt.
Å bli eldre betyr at du ikke er død.
Men om du må, om du insisterer på å bli eldre enn 18 år,
så går det bra om du ser ut som, og opptrer som, en baby. Ikke sant?
Bare snakk med babystemme.
Bruk denne stemmen selv om du er 45.
Og krymp deg. Det er det slanking handler om.
Vi vil at du skal bli mindre sånn at du tar mindre plass.
Det er ikke plassen din. Tenk om en mann vil spille golf der.
Er det noen av kvinnene her i kveld, som er her med yngre menn?
Alle sammen. Se på...
Godt jobba.
Man kan se kvinner som er sammen med yngre menn,
men jeg lover at det hendte ved et uhell,
og det er ikke en stor aldersforskjell.
Det er feil å tro at vi oppsøker det, som om det er en ære.
Vi går ikke ut og tenker:
"Hvem her kan jeg gjøre alt for, og lære alt mulig?
Jeg har det ikke travelt nok."
Nei.
Vi har ikke tid til å smøre en ekstra matpakke hver morgen.
Jeg tok nylig med meg en 25-åring hjem.
Jeg vet det. Helt sprøtt.
Jeg har ikke vært sammen med en 25-åring siden jeg var 14.
Men...
Jeg forelsket meg tilfeldigvis i ham, men det gikk over veldig fort.
Han sa noe helt vilt. Han sa: "Katherine,
visste du at Titanic er basert på en sann historie?"
Jeg ba ham stikke. Det var det.
Det var det.
Men jeg har lært en ting til om meg selv nå som jeg blir eldre,
jeg kan ikke være i et forhold. Det passer ikke for alle.
Noen single personer her?
Godt jobba. Ser dere? De er ikke lei seg.
Jeg dater nå, og det er fint,
jeg har lært å ikke slå meg til ro med noen,
fordi jeg har en tendens til å treffe veldig dårlige sex-pirat-menn.
Sånne typer som blinde hunder bjeffer på, skjønner?
Skjønner?
Ikke gjør dette,
dere sårer foreldrene deres da.
De lider.
Faren min er en ganske bra fyr. Han har ikke gjort noe galt.
Men han ser på valgene mine, og sier: "Hva faen?
Har jeg forgrepet meg, og glemt det?
Hvem er den tispa sint på?
Hvis dere finner ut av det, så si ifra."
Jeg tror det finnes flotte menn der ute.
Få høre, hvis du er en flott mann.
Bra. Godt jobba, gutter.
Jeg var sammen med en jødisk kar ved årets begynnelse.
Jeg forelsket meg tilfeldigvis i ham.
Og så slo han opp... Ja, han slo opp med meg
bare fordi jeg ikke er jødisk.
Hva? Jeg visste faktisk ikke at religion fortsatt gjorde sånt.
Hva? Jeg er en blond, blåøyd, hvit, middelklassekvinne i 2016.
Jeg har rett til alt.
Det er ikke greit at hans folk behandler meg
sånn som mitt folk behandler alle andre.
Han sa: "Foreldrene mine aksepterer deg ikke, Katherine."
Han sa: "Vi har ingen fremtid. Hva om vi to skulle få barn sammen?
Du ville sikkert ikke akseptere at babyen skulle omskjæres."
Og jeg bare: "Hvorfor ser du for deg pikken til en baby vi ikke har?"
Men, han har rett, vet dere. Jeg ville sikkert ikke akseptert det.
Det er ikke veldig nord-amerikansk av meg.
Han belyste en av måtene jeg har forandret meg på.
Hjemme i Nord-Amerika, jødisk eller ei,
blir alle menn omskåret. Jeg har sjekket det selv.
Og det gjøres ikke her, eller?
Han sa: "Vel, Katherine, du kunne fått en sjanse her
om du ga avkall på troen din, og på kulturen din,
alt du vokste opp med.
Hvis du konverterte, og du også var jødisk,
så kunne vi kanskje være sammen."
Og jeg vurderte det og sa: "Må jeg gi slipp på julen også?"
Og han sa: "Ja, Katherine, selvfølgelig."
Jeg sa: "Så du tror at pikken din er bedre enn julen?"
Nei, nei.
Jeg har sett mange pikker i mitt liv, kompis.
Jeg har sett noen få på påskenivå.
Kanskje.
Jeg har sett Halloween-pikker. De vil du ikke komme nær engang.
Jeg har ikke sett jule-pikker. Ikke én."
Og nå, uten at det var min feil, må jeg gå rundt å ha...
...problemer med jøder.
Jeg vil ikke ha det. Jeg er en progressiv person.
Og selvfølgelig hater jeg ikke jøder.
Men jeg hater én jøde, og det er sånn det begynner, ikke sant?
Det er veldig skuffende.
Trist, fordi jeg mener at jeg er ei grei jente,
men humoren min beskrives som stygg.
De sier jeg er som Joan Rivers, bare eldre. Og det er sårende.
Deler av henne er yngre.
Og den damen fikk akkurat det hun ville under den siste operasjonen:
Hun stoppet aldringen. Så, hvorfor er vi lei oss?
Hvorfor er vi lei oss?
Hun fikset det til slutt.
Godt å vite.
Jeg vet hva dere har lest om komikeren Bill Cosby.
Det er noe vi snakker om, oss komikere imellom,
noe jeg snakker om som kvinne.
Jeg forstår hvorfor han er forvirret.
Du ser ham gå inn i rettsalen, tiltalt for seksuelle overgrep.
Og han er forvirret: "Jeg forstår det ikke.
Alle vennene mine voldtok folk." Han vet ikke det.
Jeg vet at dere er unge, alle sammen, dere er veldig flotte,
men Bill Cosby voldtok bare folk den gang man rynket på nesen av det.
Noen som husker gode gamle dager,
da man fikk beskjed om å prøve å ikke voldta noen.
Hopp iallfall ikke ut av buskene for å voldta.
Om du absolutt må voldta noen,
så vær kjendis, og skyld på henne.
Hugh Hefner driter sikkert på seg.
Ikke fordi han er 95.
Du kan ikke spørre Bill Cosby om han er en voldtektsmann.
Han hater det. Jeg prøver å komme til bunns i dette.
Hvis du spør Bill Cosby om han voldtok de kvinnene, under et intervju,
så stikker han av fra intervjuet.
Jeg har lært noe på turné. Se her.
Hei. Takk for at dere sitter fremst.
Ser godt ut. Har du voldtatt noen?
Nei. Han smiler. En engel. Selvfølgelig ikke.
Har du noen gang voldtatt noen?
Nei. Har du voldtatt noen? Har du voldtatt noen?
Frue, har du... Nei. Har du voldtatt noen, frue?
Har du voldtatt noen? Er dere to sammen?
Så hyggelig. Har dere voldtatt noen som par?
For det skjer. Ikke det?
Har du voldtatt noen? Fint. Godt gjort. Jeg har heller ikke det.
Hvem vil ikke bli spurt om de har voldtatt noen?
Voldtektsmenn. De liker ikke det.
Jeg beklager at jeg måtte spørre dere,
men det var en vandelskontroll.
De stormet ikke ut.
Det er et tegn. Jeg er ikke politi. Jeg later aldri som...
Ok, én gang lot jeg som jeg var politi.
Men Manitowoc County ville at jeg skulle levere nøkkelen og dra.
Og det gjorde jeg.
For dem.
Men når sant skal sies, så var mange av kvinnene Cosby skal ha forgrepet seg på
sterke, mektige, vakre svarte kvinner som meg.
Og...
Og når man spør dem om hvorfor de ikke sa noe,
svarte de i tillegg til alle de vanlige grunnene til at kvinner ikke står frem:
"Hør nå her. Se på den tiden dette foregikk i."
Det hendte ikke i dag, selv om det fortsatt skjer i dag.
Slipp Kesha fri.
De sa: "Det skjedde..."
Det skjedde for veldig lenge siden,
da de kjempet som unge, svarte skuespillere i USA,
og Mr. Cosby, en svart mann på 80-tallet,
dominerte på tv.
De sa: "Jeg følte ikke at det var til beste for meg
å gå etter ham."
Og jeg må si at jeg, som kvinnelig komiker,
kan forstå det.
Tina Fey kunne voldtatt meg nå, uten at jeg ville sagt det til noen.
Amy Schumer kunne trukket meg opp som en klokke,
og jeg ville bare si...
Faen.
Takk.
For alt det dere gjør for kvinner i denne industrien.
Jeg har vært på turné i ett år i Storbritannia nå,
og dette er siste stopp. Det er fabelaktig,
fordi jeg får velge noen av favorittkomikerne mine,
og be dem pent om å støtte meg på turneen.
Og det gjør meg til en helt. Det gjør det.
Taylor Swift gjør det når hun er på turné.
Jeg er som Taylor Swift, men med sjel.
Jeg vet det. Har vi noen Taylor Swift-fans her?
Ja! Selvfølgelig!
Selvfølgelig elsker vi henne.
Taylor Swift... Taylor handler om fans, ikke sant?
Hun handler om søsterskap.
Bare det at hvis du følger Taylor Swift på Instagram, som jeg,
så ser du at søsterskapet hennes er begrenset til Victoria's Secret-modeller.
Pluss Lena Dunham, av en eller annen grunn.
Hun er en utrolig kvinne, men hun stikker seg ut.
Victoria's Secret-modell,
Taylor Swift, Victoria's Secret-modell,
Lena Dunham, å, nei.
Hvorfor er hun der?
Fordi Taylor Swift ikke bryr seg om oss.
Hun vil ikke egentlig være venn med oss.
Det er bare en forsikring for jente-teamet hennes.
Om jeg var i et rom med Taylor Swift
og jeg fikk sjansen til å si: "Hei, Taylor! Kan vi være venner?"
Så sier hun: "Nei, æsj. Jeg er allerede venn med ett menneske.
Ta henne, Lena. Ekkelt.
Ekkelt!"
Taylor Swift er sjefen.
Hun er portvokter for den mest utsøkte fitta i USA.
Men hun er ikke perfekt. Ingen er perfekt.
Jeg visste at Taylor Swift ville rote det til,
så jeg fulgte med...
...som en psyko.
Og for noen måneder siden kom den hete, svarte rapperen Nicky Minaj...
Anaconda. Liker du henne? Jeg visste det.
Hun tvitret: "Jeg tror jeg ville ha blitt nominert til flere priser i år
hvis kvinnene i videoene mine var tynne."
Og hvite, nødvendigvis.
Og Taylor Swift, alle kvinners venn, tvitret:
"Hei, Nicky, jeg har alltid støttet deg.
Når jeg vinner, så kan du komme opp på scenen med meg."
Jeg tenkte: "Det hvite privilegiet ditt synes."
Hva skal Nicky Minaj, som har fått til mye på egen hånd, si?
Fortjener helt klart sin egen pris. Hva skulle hun si? Skulle hun takke?
"Tusen takk, Taylor Swift!
Det er veldig snilt av deg, ma'am.
Nei, jeg veit ikke om jeg har no' å gjørra på scenen.
Foran alle dissa hvite folka.
Jeg må skynde meg.
Må gjørra meg ferdig med klesvasken før faren din kommer hjem."
Kanskje hun bare gjorde en feil. Hun er bare et barn, født i 1989.
Kanskje jeg også hadde sagt sånt hvis jeg kom fra Louisiana.
Har vi forresten noen amerikanere her?
Det er sånn de høres ut.
"Texas! Velkommen."
Amerika er et skremmende sted.
Særlig når dette sendes.
Vi har enten en kvinnelig president, eller så er det verdenskrig.
Jeg mener Amerika burde stemme på Donald Trump nå.
Jeg mener det er den presidenten Amerika fortjener.
Jeg skal ikke lyve.
Og jeg er fra Canada. Mange amerikanere...
Har vi noen fra Canada her? Eller har dere akkurat hørt om det?
Se, gutter.
Vet dere at amerikanerne sier at de vil snike seg inn i landet vårt?
De sier ikke "snike seg". Amerikanerne tror de bare kan komme
som om vi ikke har noen regler for innvandring i det hele tatt.
Som om vi blir glade for at de kommer.
Det blir vanskelig ved grensekontrollen å smugle en amerikaner inn i landet.
Du ville høre "Florida State" stolt og sterkt fra undersiden av bilen.
Donald Trump har gjort sine egne til flyktninger,
ved å hate flyktninger.
Noen canadiere synes at vi burde kopiere Trump
og bygge vår egen mur.
Jeg vet ikke, jeg,
men amerikanere er jo ikke i like god form som meksikanere,
så muren behøver ikke å være så høy.
Sånn ja.
En fartshump burde holde.
De vil si de ikke bryr seg.
Men, velkommen til amerikanerne.
Det er dem som kom seg ut.
Velkommen til showet.
Det er så fint å se dere her. Velkommen.
Jeg heter TVs Katherine Ryan,
og det er så fantastisk å være her.
Jeg har vært borte hjemmefra veldig lenge,
men jeg må hjem nå fordi lillesøsteren min skal gifte seg.
Og det er på tide.
Tikk-takk. Hun er 25 år.
Hun er en gammel peppermø i hjembyen min,
kanskje den eldste single kvinnen der.
Jeg er fra Canada, og det høres fint ut,
men jeg er fra en forferdelig del av Canada.
Få høre om noen har vært i Canada?
Så bra. Dere reiste dit sammen. Hvor var du, sir?
- Toronto. - Toronto. Og hva gjorde du der?
- Gikk ut. - Gikk ut? Ja vel.
Trenger ikke å være fiendtlig. Var det forretnings- eller hyggereise?
Du var der på ferie. På vinteren?
- Sommer. - Sommer.
Herlig. Du gjorde sikkert mye i byen.
Var du i toppen av tårnet og så ned som en jævla kjempe?
Du er ganske stor. Trener du?
- Nei. - Bra. Hvor høy er du?
- 1,93 meter. - 1,93. Jeg visste det.
Det er noen store menn her.
Du trener vel litt, til zombie-apokalypsen.
Det er sånn det ser ut.
Du er født sånn. Moren din knulla en steroide.
Det skulle ikke mer til.
Det er bra.
Jeg skulle ønske at jeg var så høy.
Blir sæden din til Gatorade uten at du trener?
Nei.
Jeg er bare nysgjerrig.
Det er forresten derfor jeg er alene.
Jeg mener det ikke.
- Hva heter du? - Adrian.
Adrian. Jeg ble med en fyr hjem i Edinburgh for et par uker siden.
For omtrent en uke siden
Har noen her vært i Edinburgh?
Ja. Veldig fine, høye menn der.
Jeg ble med ham hjem, og så ringte han meg ikke på tre dager.
Jeg ber ikke om at du finner ham og dreper ham.
Men den tredje dagen så ringte jeg ham, ikke sant?
"Hva faen er det som skjer?" Helt kul, liksom.
Jeg tror at jeg hadde
sugd ham for aggressivt, Adrian.
Det er ikke min feil, fordi at typen før ham
var en sånn sex-pirat,
pikken hans var død. Kunne klemme den i en dør
uten at han kjente det.
Vi lærer å være mer aggressive med dem.
Jeg spurte hvorfor han ikke hadde ringt meg.
Og han beklaget seg: "Unnskyld, jeg var i Loch Ness med noen venner
og lette etter sjøormen i Loch Ness..."
En unnskyldning jeg aksepterte.
Jeg kunne bare sagt noe vanlig.
Jeg kunne ha bevart litt verdighet,
men i stedet hørte jeg at jeg sa:
"Å, sjøormen i Loch Ness.
Du jager altså en myte, men ikke en legende?"
Jeg sa det.
Hvem sier noe sånt?
Det er ikke mulig.
Men, jeg er på jobb nå, så jeg må dit bort.
Men jeg er glad for at vi deler dette.
Er det flere som har vært i Canada?
- Hvor var du? - Vancouver.
Vancouver. Der er det fint. Er det flere her som har vært der?
Det er der reklamebildene tas.
Så du hvaler?
- Så du ikke hvaler? - Vi gikk i Grouse Mountain.
- Du gikk i Grass Mountain? - Grouse Mountain.
Grouse Mountain? De røyker mye dop der.
Jeg trodde de hadde et gressfjell,
og at de sa: "Kom å klatre i gressfjellet vårt."
Fjellene. Jeg er ikke fra et sånt sted.
Jeg er fra en nesten amerikansk del av Canada.
Helt nederst. Har noen her vært i Sarnia?
Vært i Sarnia, eller jubler dere bare
fordi det høres ut som Narnia, men med flere smørbrød?
Ikke sant?
Sarnia er et forferdelig sted.
Mange mennesker er stolte av hjembyen sin.
Sarnia er et forferdelig, fryktelig sted.
Jeg vil bare understreke det, så det er helt klart.
Vi har det største petrokjemiske anlegget i hele Nord-Amerika.
Ja. og det fyller luften og havet med gift,
men offisielt er det veldig sikkert.
Det er det. Eieren av anlegget, Mr. Burns, sier det hele tiden.
Det er utmerket HMS der.
Vi er Canadas hovedstad for kreft, selvmord og graviditet blant tenåringer.
Takk. Jeg vet det.
Mistet nesten selvmordene. Vi ligger nær St. Catharines.
Men de fikk en veldig bra sommer, så vi vant.
Jeg er en drittsekk som lot lillesøsteren min være igjen der.
Foreldrene mine har flere barn.
Med andre barn mener jeg Joanne, men ingen liker Joanne.
Alle har en Joanne i familien.
Joanne har også reist, men hun dro til vestkysten.
Ikke til Vancouver, men hun dro til Kelowna-fjellene.
Er det noen her som har vært der? Det er vakkert der, ikke sant?
Joanne passer der,
fordi hun er den mest kanadiske personen jeg har møtt, eh?
Å, ja. Joanne går alltid sånn.
Har ingen hest. Hun bare går sånn.
Joanne bor oppe i fjellene med sin kanadiske rockemusiker-mann.
En kanadisk rockemusiker likner en kristen rockemusiker,
uten en grunn til å suge, da.
Joanne elsker planeten. Hun elsker hele planeten.
Hun syr alle klærne sine selv, eh?
Å, ja.
Joanne har ikke tv. Hun har ikke telefon. Så, jeg har lite kontakt med Joanne.
Men hvis dere ser henne, så si fra meg
at hun ikke er en jævla bjørn.
Jeg aner ikke hvor hun kom fra.
Den mest logiske forklaringen
er at mamma bedro pappa med en energi-bar.
Vi vet ikke.
Det er noe vi alle har prøvd.
Men minstejenta, Kerrie...
Kerrie og jeg kom kriminelt godt ut av det.
Vi var kriminelle, da. Og hun spiste mye godt,
men jeg mener det på best mulig måte.
Alle likte Kerrie under oppveksten i Sarnia.
Alle hatet meg.
Kerrie var mye penere, og mindre rar,
men vi likte hverandre selv om vi var ulike.
Dette er en av ulikhetene.
Så, i år to av oppveksten i Sarnia,
måtte du skrive opp de akademiske målene dine for året, og mine var:
"Å bli den første kvinnelige statsministeren som får en Academy Award."
Jeg aner ikke hvorfor de banket meg hver dag.
Og Kerrie sine var å ikke bli truffet i hodet av en fotball.
Så...
Ingen av oss oppnådde de akademiske målene våre,
men begge siktet høyt.
Jeg tror at grunnen til at vi var venner, er at vi lekte mange leker,
før sånne ting som iPad kom.
Leker dere Slapp av i Storbritannia?
Leker dere Slapp av?
Hvis jeg så Kerrie et sted i huset,
og hvis jeg ville leke, så sa jeg: Hei, Kerrie, slapp av."
Og hun sa: "Jeg slapper allerede av."
Og jeg sa: "Rolig nå. Slapp av."
Hun kunne si: "Hva gjør du, Kat?"
Og jeg sa: "Slapp av. Du må slappe av."
"Jeg kan ikke bli mer avslappet."
Og jeg...
"Slapp av."
Hun ropte: "Jeg slapper allerede av, Katherine!"
Og da kom pappa, som er stor og slem og irsk,
og ikke lot oss rope inne,
opp trappen og ropte: "Hvem roper her inne?"
Og hun sa:
"Katherine... ba meg... om å slappe av."
Og han sa: "Ja, se på deg. Du burde slappe av."
Så ble hun straffet. En super lek.
Så, dere kan den, ja.
Timer og dager, ja, årevis med moro med Slapp av.
Og nå, helt uten grunn,
så har Kerrie slått seg sammen med fiendene mine.
Jeg var hjemme da det var utdrikkingslag. Jeg er forlover. Selvfølgelig.
Men brudepikene er de jentene
som prøvde å ødelegge livet mitt i skoleårene.
Det er veldig vanskelig å ødelegge et barns liv,
når barnet har selvtillit som en 89 år gammel mann.
Men de prøver likevel.
Dette var før nettmobbingen kom.
Disse ungene laget en avis som de kopierte og distribuerte,
der skrev de stygt om mine venner.
På forsiden var det et bilde av meg ved siden av en kamel,
der det sto: "Takk Gud for sminke."
De insinuerte at jeg liknet en kamel,
selv om jeg synes jeg liknet en hest.
Vet ikke hvorfor de brakte inn Midtøsten.
De har gjennomgått nok.
Unntatt når jeg har hårknute, da, for da likner jeg en enhjørning.
Jeg brydde meg ikke.
De kunne vel hatt en sterkere overskrift.
Om man vil bruke kamel, så bruk: "Kamel, hode til tå."
Unger ville ha likt det.
Vennene mine ble såret fordi det sto om dem i denne avisen.
De løp hjem og gråt. Jeg fortsatte dagen som 89-åring.
Og rektoren dro meg inn på kontoret.
Hele teamet for forebygging av selvmord var der.
Og han sa: "Katherine, vi er veldig bekymret for deg, eh?
Fordi du er den eneste som ikke blir opprørt."
De trodde liksom at jeg planla en skoleskyting.
Det er greit.
Jeg måtte si: "Nei, sir.
Jeg har ikke brydd meg siden våren 1985.
Jeg bryr meg bare ikke."
Jeg har lite på bry-meg-kontoen.
Og det ønsker jeg for dere alle.
Selvfølgelig finnes det ting man bør bry seg om:
Moralen din, deg selv og familien din.
Men resten er ingenting, og jeg er velsignet som ser slik på det,
for jeg blir bedt på britiske tv-show.
Gud velsigne britiske tv-show. De er grunnen til at jeg spiser.
Men...
Beklager alle de der. Jeg deltok i ett for et år siden,
og leken het: Nevn ting du sannsynligvis ikke vil høre fra et kosmetikkselskap.
Og jeg vet ikke hvorfor, men jeg sa: "Våre produkter blir ikke testet på dyr.
Vi bruker barn fra Filippinene i stedet."
Dere skjønner at jeg ikke langet ut mot barn fra Filippinene,
eller mot barn generelt.
Jeg prøvde bare å gjøre et poeng av barnearbeid.
For jeg har en Canada Goose-jakke.
Er det noen fler her som har en veldig varm vinterjakke?
Dere trenger den. Dere må bry dere.
Men i London kommer folk til meg på gaten
og sier at jeg er en drittsekk fordi jeg bruker den.
De kan si: "Vet du at hetten er laget av døde prærieulver?"
Og jeg spør dem hva jeg skal med en levende prærieulv.
Fordi at...
"Mamma må holde seg varm."
Jeg kjenner den verden vi lever i,
jeg vet jeg er en drittsekk som bruker pels,
men det er ikke ulovlig. Folk rynker bare på nesen av det.
Nyt det så lenge det varer.
En dag går jeg nok inn i en rettssal, forvirret,
og sier: "Men alle vennene mine brukte Canada Goose-jakker.
Hva?
Jeg hoppet ikke ut fra en busk og angrep gjessene selv.
De var i butikken og ba om å bli kjøpt.
Tror dere ikke de ville like å bli brukt av noen som er på tv?"
Ikke ta meg fordi jeg bruker pelsjakke
hvis din jakke koster seks pund, og du har 30 av dem i skapet,
for jeg kan love deg at de er laget av et barn.
Vi er drittsekker alle sammen.
Det jeg lærte av den opplevelsen
er at den filippinske kulturen deler musikk og kunst
og små videosnutter fra Mock the Week tatt ut av sammenheng.
Hvis én person har sett noe på Filippinene,
så har alle på Filippinene sett det.
Jeg var tannlegen som drepte løven Cecil
i to uker på Filippinene.
Jeg var på CNN og fikk drapstrusler. Ikke bare én eller to.
Hundrevis av drapstrusler hver eneste dag,
og de var rettet mot meg, familien min, barnet mitt,
fra folk som ble såret fordi de var forvirret.
Og jeg vet de var forvirret, for de sa:
"Legg ned kosmetikkselskapet ditt, nå!"
Og jeg sa: "Aldri, det er en familiebedrift!"
Jeg kunne ha tøylet det.
Men den gang, Apollo, ville du ikke tro det.
Joan Rivers snakket selv til meg fra der nede i himmelen.
Ja.
Og hun sa: "Katherine, det er ikke din skyld.
Folk på Filippinene er like dårlige til å skjønne satire,
som de er til å løpe vekk fra en tsunami."
Og jeg tenkte: "Fy faen!
Herregud!"
For ei jævla tispe hun var, ikke sant?
Det er et eksempel på en sånn forferdelig spøk som jeg aldri ville sagt.
Jeg vil aldri såre noen.
Vi sier til ungene våre at bøllene vil vokse det av seg.
Noen av dem vil bli mye sterkere.
Jeg gikk på utdrikkingslaget,
og de jentene jeg kjente fra skoletiden var der,
og de sa: "Katherine, deg har vi ikke sett på lenge.
Hvor er mannen din?"
Og jeg svarte: "Jeg har ingen mann."
Og de sa: "Hvorfor? Er han død?"
Og jeg...
"Nei, jeg har aldri vært gift."
Og de...
"Hvor bor du?"
"Jeg bor i Storbritannia."
De sa: "Kult. Hvor er det?" Jeg sa: "Ikke tenk på det.
Jeg har en nydelig datter,
og jeg får reise rundt og gjøre standup-show."
De sa: "Hva? Det er så rart!
Ikke gjør det. Det er jo en manns jobb,
og ingen kommer til å elske deg hvis du gjør det,
for det viser hvor rar du er.
Hvis du vil at noen skal elske deg, noen gang,
så må du flytte hjem og bli normal, sånn som oss."
Og jeg svarte liksom: "Dere er ikke normale, kjerringer.
Dere er vanlige. Det er en forskjell."
Takk.
Takk, dere.
Jeg får brev, ikke bare drapstrusler. Jeg skryter ikke.
Jeg får brev fra damer som er engstelige fordi jeg er single.
Jeg fikk et fra en dame som sikkert var 200 år.
Hun skrev på brevpapir med vakker skjønnskrift.
Det er en død kunst, unger. Engasjer dere.
Og hun skrev: "Kjære Katherine, vi så showet ditt,
og vi ble veldig bekymret da vi hørte at du var single."
Jeg tenkte: "Så du showet mitt?
Den biten med Cosby og jødene og hele den filippiner-greia.
Det var greit for deg.
Skrev du et brev fordi at jeg ikke har kjæreste?"
Hun fortsatte: "Broren min, Ray, er også single."
Det er derfor noen av oss ikke er i et forhold.
Det er ikke fordi vi velger det. Det er fordi vi ikke har truffet Ray.
Hun tilbød meg en date med Ray.
"Vi er villige til å følge Ray på megabus-en til London."
Ja vel, Ray trenger anstand.
Og jeg vet ikke alt, men jeg er ganske sikker på
at når noen tar buss for å møte noen de har sett på tv,
er det for å ta livet av dem.
Jeg møtte ikke opp. Men det uroer meg at menn ikke får slike brev.
Jeg jobber med tonnevis av menn. Se på Leonardo Di Caprio.
Berømt, single mann.
Inntil for noen måneder siden hadde han og jeg like mange Oscar,
og ingen skriver til ham.
Ingen skriver: "Kjære Leonardo,
vi så deg nylig da du slikket supermodellene...
...på yachten til Taylor Swift.
Og vi ble så bekymret.
Broren min, Ray, er også single."
Nei.
Ingen vil knulle Ray.
Jeg har vært sammen med en britisk skuespiller i år.
Jeg forelsket meg i ham ved et uhell.
Og dere engelskmenn er gentlemen.
Det er noe av det jeg liker her.
Dere er gentlemen. Han ba meg på lunch,
og midt i måltidet, helt ut av det blå,
sa han: "Katherine, du har et vakkert rasshøl."
Hullet.
Ikke "kroppen din".
De ser på hullet.
Jeg visste ikke at han hadde sett det.
Jeg visste jo at han var i nærheten.
Men jeg visste ikke at han fikk et så opplyst...
...og detaljert bilde...
...av rasshølet mitt. Hullet.
I stedet for å se vekk, som vi jenter ville ha gjort,
så zoomet han inn.
Han hadde beundret det lenge nok
til at han kunne berømme meg for det etterpå.
Jeg er en dame, gutter.
Jeg sa: "Takk",
i håp om at han var ferdig med diktet.
Men det var mer.
Han sa: "Jeg mener det, Katherine.
Katherine, rasshølet ditt er blant de fire beste..."
Rart antall.
"... jeg noen gang har sett."
Jeg prøver å forstå hvordan han tenker.
Om dere rangerer ting, gutter, gjør gjerne det,
men ikke annonser det: "Du er en av de fire beste..."
Det er ikke noe mystisk med det. Jeg vet jeg ikke er nummer én, ikke sant?
Jeg var ikke engang nummer to,
da ville han si: "Du har ett av de to beste..."
Nei, et av de fire beste, det er rasshølet mitt... hullet...
Jeg kan komme lenger ned på lista.
Dette topp fire-rasshølet fikk hederlig omtale av den dritten.
Vet ikke hvordan man kommer på pallen. Ingen konstruktiv kritikk.
Jeg kan ikke se det.
Det roter det til. Jeg må gå rundt hele livet
og ikke vite hvilke tre tisper jeg må drepe.
Denne skuespilleren ville alltid gå ut.
"Vi kler oss sexy og går ut."
"Jeg kan være sexy om du liker innekvelder og noen egne meninger."
Han likte ikke det.
Han sa: "Jeg tror det er på tide at vi to blir fotografert sammen."
Jeg spurte: "Hvorfor det? Så jeg kommer i et sånt blad?
Jeg fant ut at jeg var død på Facebook.
Det er plass til meg i graven til hunden min.
Og så, et bilde av meg og TOWIE-ungene."
Jeg ville ikke gå ut. Jeg sa: "Jeg går ikke ut i kveld.
Jeg har en ny, trådløs støvsuger. Det vet du.
Hvis du vil fotograferes på en tilstelning,
hvorfor ikke ta med en av modellene du vanligvis dater?"
Han sa: "Det er akkurat det, Katherine.
Jeg tror det ville være bra for imaget mitt å avbildes med en dame
som ikke er... pen i tradisjonell forstand."
Jeg er hans Lena Dunham.
Det han ikke forsto, var at jeg elsker og beundrer Lena Dunham,
på Laras alder ville jeg gått ut.
- Ville du gått ut med ham, Lara? - Ja.
Ja? Ville du gått ut med en som sa:
"Jeg tar deg med ut fordi du ikke er så pen"?
Du ville gått ut og ødelagt daten.
Jeg ville definitivt gått. Det kalles å drite ut noen,
når noen ødelegger selvtilliten din så de kan si noe pent etterpå,
og da sier du: "Det er greit."
Ikke fall for det.
Jeg er dobbelt så gammel som deg, og jeg er mamma til noen,
og du kødder ikke med noens mamma, for vi vet hvem sin feil du er.
Ja, jeg ringte moren hans. Jeg gjorde det.
"Hei, Linda. Ja, hyggelig å snakke med deg igjen, også.
Du skal vite at jeg er ferdig med sønnen din, men det er ikke du,
for du har oppdratt det største rasshølet jeg har truffet."
Klikk.
Ferdig. Måtte gjøre det.
Vi er ikke redde for hverandre.
Hun er bare enda en fra skoletiden for meg.
Du trenger ikke å få barn.
Ikke la andre si noe annet.
Vi har ikke for lite folk i verden.
Men hvis du velger å få barn,
så oppdra et menneske som andre tåler å ha rundt seg.
Det er alt. Datteren min er seks år.
Jeg må bare holde håret unna ansiktet hennes,
hendene utenfor buksene, så er det bra.
Jeg er ikke så streng mot meg selv.
Og jeg tar med Violet mange steder. Vi var på et veldedighetsarrangement
fordi jeg ville at hun skulle se at jeg hjalp...
Nei da. Jeg tok henne med fordi prins Harry skulle dit,
og jeg tenkte at sjansen var bedre med en seksåring.
Det er sannheten.
Jeg lyver ikke. Det er sant, og det virket.
Dette...
Dette var et flott arrangement for unge hjemløse.
De gjør fine ting i Storbritannia.
Men det var sponset. Dere vet hva det betyr?
Det var fullt av fintfolk. Det var som en polokamp.
Gjestelisten så ut som Panama-dokumentene.
Det var veldig...
Og i dette landet har jeg merket at fintfolk tror
at bare andre fine folk er på deres nivå og bryr seg om dem.
Vi har ikke klasser i Canada. Vi har virkelig ikke det.
Vi spiser chips og saus av gulvet.
Vi har ikke klasseskille, ikke som her.
Dere blir helt satt ut.
Dere tenker: "Hvordan vet man hvem som er venner?"
Vi finner ut av det.
Men de hadde en taler, en ung mann som hadde vært hjemløs.
Og fintfolk, som oss, kan bli hjemløse når som helst.
Særlig med den sittende regjeringen.
Men i talen sin ga han ingen grunn til det.
Han så fabelaktig ut, tredelt dress, gikk opp til mikrofonen og sa:
"Hei. For rundt et år siden
styrte foreldrene mine livet mitt ned til minste detalj.
Så jeg flyttet, bodde i sommerhus, sov på sofaen til venner av meg."
Jeg tenkte: "Hvis ikke sofaen sto utenfor en Tesco-metro og luktet piss,
så var du ikke hjemløs.
Du var på besøk."
Han sa: "Aner dere hvor vanskelig det er
å være på juicediett når du er hjemløs?
De sperret de båndlagte midlene mine."
Jeg så meg rundt i rommet
og prøvde å se om det var flere som hatet ham.
Men, nei. Alle tenkte: "Det høres ille ut."
Endelig ble det stille i rommet, et øyeblikk, mens han drakk litt,
og seksåringen min sa høyt: "Æsj, hvite folk!"
Jeg sa: "Ja!
Ja."
Jeg vet det.
For det er det jeg lærer henne.
Og han var ikke engang hvit.
Så stolt over å ha et barn som ser forbi hudfargen
og ser det hvite i ham...
...og hater det.
Vi har for mange kjæledyr, da.
Det er noe som skjer når du er alenemor.
Vi har to hunder, to katter, og åtte kaniner.
I London er det for mange kjæledyr.
Har nylig fått hundene. De skulle spise de andre,
men de er venner. Et mareritt.
Som i en Disney-film, men med bæsj. Det er livet mitt.
Dette er livet mitt. Jeg kom hjem fra turné. Ville bare legge meg,
og en av hundene hadde bæsjet på puten...
...og det er aldri en ulykke.
Det knuste meg nesten. Jeg sutret...
Så kom Violet inn på rommet. Hun så det som hadde hendt og sa...
"Ikke vær lei deg, mamma.
Det er bare sånn de sier at de hater deg."
Ja. Jeg tok den, takk.
Hun er engelsk. Det er deres skyld.
Hun begynte å snakke sånn. Jeg trodde hun ertet dere,
og jeg lo.
Men det er permanent.
Du må si at du har barn
på et veldig planlagt tidspunkt når du dater noen.
Ikke for tidlig, og iallfall ikke for sent.
Du må gjøre det samtidig som du sier at
du har benprotese.
Skjønner dere?
Jeg tror det er to typer mennesker. De som sier: "Nei!"
Og de som sier: "Jeg er der for deg om du vil ha hjelp."
Jeg sa: "Jeg fikk ikke benprotesen nå.
Jeg har hatt den i seks år.
Jeg takler den uten din hjelp.
Det betyr bare at det tar lenger tid for meg å komme av gårde."
En av kaninene døde, og jeg var så glad for det.
Mamma trenger nye hansker.
Det er helt feil. Skjønner det. Jeg måtte være mannen i huset.
Jeg hater å bruke det uttrykket, men det passer i sammenhengen.
Moren min var veldig ofte mannen i huset.
Faren min var der, men moren min var mannen.
Jeg liker å si det.
Jeg tar meg fortsatt av henne. Hun er 60 år.
Hun var på din alder, Lara, på den tiden det var vanskelig å være 17.
Overalt hvor hun gikk, hørte hun: "Baby!"
Klask på rumpa. Det var greit. Cosby løper rundt.
Og hva skjer med kvinner fra den æraen?
Hun blir 60, og så blir hun usynlig.
Du er ikke det, men det føles sånn.
Ikke misforstå meg. Jeg gleder meg. Jeg skal rane en bank. Jeg har planer.
Men jeg vet at det føles sånn for moren min.
For folk gir fortsatt komplimenter når du er en kvinne i en "viss alder",
men på en underlig måte.
De kan si: "Å, du har voksne barn.
Du er bestemor. Du ser fantastisk ut...
...for alderen."
Moren min sier: "For alderen... Jeg skulle jo ikke eldes.
Jeg fikk dem da jeg var 13."
Jeg sier: "Ikke si sånt, din dumme ku."
For menn lyver ikke, så nå må jeg forsvare faren min.
"Han er ikke pedo." Søsteren min sier: "Ikke nå lenger."
Hun synes det er veldig morsomt.
Det er ikke morsomt i det hele tatt.
Så, en av kaninene døde.
Jeg hørte litt tumulter i naborommet.
Jeg tror de lekte litt for voldsomt.
Jeg gikk inn, og hunden og kaninen hadde så visst lekt.
Og kaninen lå der. Ikke noe blod,
så jeg lurte: "Er den død? Sover den? Faen ta deg, Cosby!"
Jeg tok den opp.
Hunden heter Cosby. Han er en artig, brun labrador.
Vi fikk ham før beskyldningene ble kjent.
Hvordan skulle vi...
Ikke kall opp kjæledyr etter en mannlig tv-kjendis over 60.
Det er ikke trygt.
Så jeg viser Violet kaninen fordi at hun er sjefen min.
Jeg sa at jeg ikke visste hva jeg skulle gjøre med den.
Hun sa: "Å, Anthony!"
Jeg ga datteren min navn etter en farge, og hun gir kaninene menneskenavn.
"Jeg vet hva vi må gjøre, mamma.
Vi må ta med Anthony til veterinæren."
Fordi jeg aldri har sagt nei til henne satt vi på bussen to minutter senere,
med det jeg blir stadig mer sikker på at er en død kanin.
Den ligger i armene hennes.
Den har ikke beveget seg. Øynene er åpne.
Hun er så søt, og kaninen er så søt. Selvfølgelig vil folk se på den.
De spør: "Hva heter den?"
"Hva het den?" Som om den er ferdig.
Så jeg tenkte: "Ok, Katherine, ta deg sammen.
Hun følger ikke med. Du må være mannen i huset.
Gjør traumet så lite som mulig. Ring veterinæren, si at vi kommer.
Så de vet hva som kommer."
Jeg sa: "Hei, vi kommer snart med en seksåring
og kaninen hennes som har blitt angrepet av en hund",
og håpet damen ville skjønne resten, men hun var opptatt av det administrative.
Hun sa: "Jeg må ha kaninens etternavn."
Jeg sa: "Nei, du trenger ikke det."
"Jeg må få kaninens fødselsdato."
Og jeg sier: "Du kan få dødsdatoen.
Du kan finne på det som skal på gravsteinen,
vi kommer og henter den."
Vi kommer til veterinæren. Den er helt stiv allerede.
Men Violet har så mye håp og tro,
hun hopper ut av bussen og rett inn døren
og viser den til veterinæren.
"Anthony! Dette er min Anthony.
Kommer han til å bli bra?"
Og veterinæren... Jeg så det i øynene hennes.
Hun så på meg og sa: "Du er en jævlig dårlig mor.
Jeg tar meg av hunde-AIDS og katter med kreft
og skjærer av baller hele dagen.
Du kunne ikke si til ditt eget kjøtt og blod at dyret er dødt."
Og med øynene mine, kvinne til kvinne,
sa jeg: "Du har helt rett.
Si det du."
Takk.
Og de gjør det for 85 pund.
Det er boten for å være pysete i London.
Det er verdt det. Jeg var mann i huset den dagen.
Da er det snart på tide å gå, dere. Dere har vært helt utrolige.
Ja. Men før jeg går...
Jeg må til Canada når turneen er slutt
for å holde tale i lillesøsters bryllup,
for kvinner har lov til å tale i bryllup i Canada.
Det er helt sprøtt. De gjør ikke det her.
Det familien min glemte da de ba meg om å holde tale,
er at de hater alt jeg tenker og sier.
For å være ærlig er ikke jeg så begeistret for det de sier.
Jeg er bare så glad i lillesøsteren min, jeg savner henne veldig,
og jeg vil at talen skal være fantastisk.
Så, Apollo, jeg lurte på om jeg kunne øve meg litt på dere,
fordi dere er vennene mine. Er det greit?
Fint.
Dere er liksom gjester i bryllupet. Det er perfekt.
Dere har fått noen drinker, se dere om i rommet
og prøv å finne ut hvem dere vil feie over senere,
forhåpentligvis ikke et søskenbarn.
Men, i Sarnia er det sikkert et søskenbarn. Så bare...
Bruk kondom. Da går det fint.
Ok. Dere flotte mennesker på denne siden av rommet,
og dere øverst der, dere er brudens venner og familie.
Går det greit? Vi er i slekt.
Og dere på denne siden, dere er brudgommens venner og familie.
Mystisk. Ok, jeg er forloveren hennes,
og det er tid for talen min.
Nok en gang, jeg er så glad for at dere er her.
Ok.
God kveld, dere fremmede.
Jeg er så glad for at Kerrie valgte meg som forlover for denne dagen,
aller mest fordi jeg vet at horevennene hennes blir rasende...
...de som ikke ville visst hva ære er om den klasket til dem i ansiktet.
Mest fordi de vil bli klasket i ansiktet
av åtte til ti pikker ganske snart.
Wow, damer, dere ser helt normale ut.
Tusen takk for at dere passer på den første babyen min.
Jeg må innrømme at det er veldig lenge siden jeg har sett Kerrie,
men jeg husker godt den dagen hun ble født.
Jeg var seks år gammel, mamma var tretten.
Pappa var på flukt fra loven.
Jeg så inn i den lille kuvøsen, og jeg så at babyen i den
hadde klart å få både negler og øyevipper inne i livmoren.
Jeg visste ikke at babyer kunne det. Jeg tenkte: "Ja! Dette er søsteren min."
Jeg så på Joanne, som lekte at hun var en eikenøtt akkurat da.
Og jeg tenkte: "Så bra. Jeg kommer ikke til å måtte snakke med den der igjen."
Og fra da var Kerrie min baby.
Hun hadde mamma, men hun likte meg bedre, derfor kalte hun meg alltid Kathmum,
men det hørtes ut som "Kathbum", og jeg har blitt kalt det siden da.
Da foreldrene mine sa nei, sa jeg ja.
Da de sa de skulle skilles, tok Kerrie armen min
og skrek: "Men hvis pappa flytter ut, hvem skal rense bassenget da?"
Hvite folk! Skjønner?
Kerrie sov i min seng. Jeg ga henne lekene mine.
Jeg ga henne klær. Jeg kjørte henne til skolen.
Jeg ga henne penger og falske aldersbevis.
Og da hun bare var 14 år, flyttet jeg.
Hun er den eneste av dere jeg savner.
Jeg kommer bare til dette drittstedet som dere kaller en by...
...for å le upassende med søsteren min.
Og for å se hvor tykke armene deres har blitt.
Følgende er en liste over steder
der Kerrie og jeg har blitt kastet ut fordi vi lo.
To drosjer, en skolesamling, A&E, moffas begravelse, momos begravelse,
bestefars intervensjon og begravelse...
Joannes korframføring, Joannes pianokonsert,
Joannes steppeopptreden, Joannes balettopptreden,
Joannes turnopptreden, Joannes bryllup...
...som forresten ble holdt i en skog.
Og man kan ikke kaste noen ut av en skog.
Det er allemannsland.
Og det var ikke feil at vi lo.
Vi satt på hver vår side av henne, og hun hadde strikket sin egen brudekjole.
Den hadde små hull.
Vi så en veps som fløy inn i et av hullene.
Og Joanne elsker alle skapninger,
hun beskyttet den som om alt var i orden,
men vi visste at den stakk flere ganger,
stakk og stakk, og hun hadde vondt.
Det var så morsomt.
Men Kerrie har bare vært sint på meg én gang.
Bare én gang.
For et år siden reiste Kerrie med forloveden
for å besøke familien hans for første gang
på Filippinene, der han kommer fra.
Kerrie hadde to vanskelige uker på Filippinene.
Hun gjorde ikke noe godt førsteinntrykk...
...fordi det var bilde av henne på CNN.
Det testet virkelig forholdet mellom Kerrie og David,
og hennes forhold til meg,
og derfor er jeg spesielt glad for at vi alle er samlet her i kveld,
og for at hele Davids familie har kommet hit fra Filippinene.
Fordi at til dere er det absolutt på tide at jeg sier...
Og det betyr: "Jeg er lei for det, og jeg respekterer både dere og kulturen deres."
Jeg har, forståelig nok, ikke tid til å lære filippinsk.
Men jeg tror at om jeg bare lager de lydene...
...så vil de forstå at jeg er lei for det.
Ja vel, jeg er en drittsekk. Overraskelse! Jeg er en forferdelig drittsekk.
Men det jeg har lært av denne grusomme erfaringen
er at filippinsk kultur er vakker,
og den handler om familie.
Elsker David. Han er min favoritt. Han behandler søsteren min som gull.
Han behandler meg som familie. Det er derfor de ble så opprørte.
Men det betyr også at når Kerrie gifter seg med David neste måned,
så er jeg så godt som filippinsk.
De jævlene må akseptere meg. Det er den perfekte forbrytelse!
Og det var en lang vei for en søster å gå
for å få den andre ut av knipa,
og derfor er det leit at jeg må be henne droppe ham til fordel for en jøde snart.
Veldig leit.
Så Kerrie, til deg, min vakre lillesøster,
på bryllupsdagen,
vil jeg bare si...
...slapp av.
Takk for at dere hørte på!
Ser dere snart.
Slapp av.
Tekst: Kari Bence