Downloaded from YTS.MX
Slappna av.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Slappna av.
Mina damer och herrar,
pojkar och flickor...
Hon är en stark och självsäker svart kvinna.
Låt mig presentera Katherine Ryan!
Tack.
Det här är helt otroligt. Eventim Apollo. OMG.
Jag har bott i Storbritannien väldigt länge.
Jag brukade vara en oönskad överraskning i ett blandat program,
men nu ser jag att minst en tredjedel av er
faktiskt är här för att se mig.
Jag flyttade hit som flicka,
och se på mig nu.
Jag är en fullt utslagen Caitlyn Jenner, och det känns bra.
Det känns underbart. Jag har alltid velat vara en Kardashian,
och jag skiter i att det blev pappan.
Det duger.
Hon är en majestätisk förebild.
Jag ser några som tar bilder.
De har förbjudit er att göra det, men det går bra.
Det var fan ingen olyckshändelse att jag klädde upp mig.
Ta många. Använd gärna Facetune.
Undvik att använda blixten, sir.
Så ja. Jag poserar för dig.
Tack.
Hur gamla är ni, flickor?
Tjugofyra. Och du?
Tjugotre! Ni är 23 och 24.
Jag trodde att ni var små tonåringar.
Bra jobbat. Ni fnissar som tonåringar.
Varför gör du så där?
Tror ni att jag spelar fotboll? Det gör jag inte.
Ursnygg.
Många unga kvinnor gillar min stil.
Finns det några tonårstjejer här?
Det här är inte internet, sir. Vi ser dig.
- Har du en tonåring med dig? - Ja.
Som...
Som gisslan.
Är det du som är hon?
Jag är hennes pappa.
Vilken jävla tur.
Han är hennes pappa.
Du har tagit med din dotter. Hur gammal är din tonåriga dotter?
- Jag är 17. - Sjutton! Bravo.
Hon har en röst. "Jag kan tala för mig själv!"
Jag är 17!"
Härligt. En pappa som umgås med sin dotter.
Underbart. Vad menar du? Nej?
Min mamma förstår sig inte alltid på dig.
Hon sa precis på ett vänligt sätt att hennes mamma avskyr allt jag gör.
Och det gör inget.
Tack.
Gumman, om alla gillade samma sak
hade alla varit gifta med din pappa.
Jag gillar att du tog med din 17-åriga dotter.
- Vad heter du? - Lara.
Jag älskar hennes stora röst. Lara är här med sin pappa.
Jag har turnerat ett tag
och en gång sa ett par till mig:
"Vår tonårsdotter gillar dig,
och vi är glada att vi inte tog med henne."
Då sa jag:
"Okej, varför inte?"
Då svarade de: "Hon är 14, och efter att ha sett vad du gör
är det tur att hon var hemma."
Då sa jag: "Hon suger av nån där, men visst."
Inte sant? Lara tänker: "Jo."
Och ni lämnade mamma hemma.
Min dotter är också här.
Hon lyssnar inte alltid, men jag använder en del fula ord.
Det kan låta riktigt illa.
Men såna ord är inte dåliga.
Mina budskap är starka. Inte sant, Lara?
Det är därför hon är här. Jag bryr mig om Lara.
Lara är en förebild. Hon är framtiden.
Om jag hade blivit tilltalad på en standup-show i din ålder...
För det första hade jag inte gått på en.
För det andra hade jag svarat "mjau."
Jag hade inte haft en aning.
Finns det nån kvinna här över 30?
Att ni bara vågar.
Att ni bara vågar. "Jag vet. Vi borde tagit våra liv för fem år sen."
Ni har rätt.
Jag är 32, och jag älskar att bli äldre.
Vi blir värdefullare för varje dag, och inte tvärtom.
Att åldras betyder bara att man inte har dött.
Men om man insisterar på att bli äldre än 18
kommer man undan med det om man ser ut och beter sig som en bebis.
Prata som en bebis.
Prata så här även om du är 45.
Och krymp dig själv. Det är det dieter går ut på.
Vi vill att du ska bli mindre så att du tar upp mindre plats.
Det där är inte din plats. Tänk om en man vill golfa där.
Är nån kvinna här med en yngre man?
Vi allihop. Se på...
Strålande.
Man ser kvinnor med yngre män,
men då skedde det av ett misstag
och åldersskillnaden är inte stor.
Vi strävar inte efter det som om det vore en hedersutmärkelse.
Vi går inte på klubb och tänker:
"Vem här kan jag göra allt åt och lära allt man behöver veta?
Jag är inte tillräckligt upptagen."
Nej.
Vi har inte tid att göra en extra lunchlåda varje dag.
Jag gick nyligen hem med en 25-åring.
Jag vet. Nej, det var märkligt.
Jag har inte varit med en 25-åring sedan jag var...14.
Men...
Jag råkade bli förälskad i honom, men det gick över fort.
Han sa nåt helt galet. Han sa: "Katherine,
visste du att Titanic är baserad på en verklig händelse?"
Jag svarade: "Försvinn." Sen var det över.
Det var över.
Nåt annat jag har lärt mig under åren
är att jag inte borde ha ett förhållande. Det passar inte alla.
Är nån singel här?
Härligt. Se, de är inte ledsna.
Jag går på dejter,
men jag inleder inget förhållande
eftersom jag brukar göra det med hemska män som gillar piratsex.
Snubbar som blinda hundar skäller åt.
Hajar ni?
Gör inte det här förresten.
Det är nåt som sårar föräldrar.
Det är de som får lida.
Min pappa är en fin människa. Han har inte gjort nåt fel.
När han betraktar mina val tänker han: "Vad fan?
Har jag antastat henne och glömt det?
Vem är subban arg på?
Berätta om ni kommer på det."
Jag tror att det finns underbara män.
Jubla om du är en underbar man.
Bra. Bra jobbat, grabbar.
I början av året dejtade jag en jude.
Jag råkade bli kär i honom.
Men han gjorde slut med mig. Just det, med mig...
...för att jag inte är judinna.
Jag visste ärligt talat inte att religioner fortfarande fungerade så.
Jag är en blond, blåögd, vit medelklasskvinna 2016.
Jag är berättigad till allt.
Det är inte okej att hans sort behandlar mig
så som min sort behandlar alla andra.
Han sa: "Du duger inte för mina föräldrar, Katherine.
Vi har ingen framtid ihop. Tänk om vi skulle få barn.
Då skulle du väl inte vilja att vårt barn blev omskuret?"
Då svarade jag: "Varför tänker du på ett barn vi inte har och hans snopp?"
Vet ni vad? Han har rätt. Det skulle jag nog inte.
Det är inte nordamerikanskt av mig.
Han lyfte fram ett av många sätt som jag förändrats på genom att bo här.
I Nordamerika, jude eller ej,
blir man rutinmässigt omskuren. Jag har kollat upp det.
Men så är det inte här.
Han sa: "Katherine, du kan ha en chans på mig
om du överger din tro och kultur,
allt du vuxit upp med.
Om du hade konverterat till judendomen
så kan vi kanske vara ihop."
Jag övervägde det och sa: "Innebär det att avstå julen?"
Han svarade: "Ja, det gör det ju."
Då svarade jag: "Du tror alltså att din snorre är bättre än julen.
Nej, du.
Jag har sett många snorrar.
Några har möjligtvis varit i nivå med påsken.
Möjligtvis.
Jag har sett många Halloween-snorrar. Dem vill man hålla sig borta från.
En julsnorre har jag aldrig sett."
Så nu, utan egen förskyllan, måste jag dras med...
...en avog inställning till judar.
Och det vill jag inte. Jag är en modern människa.
Jag avskyr såklart inte alla judar.
Bara en, men det är väl så det börjar?
Det är synd.
Det är sorgligt. Jag anser mig vara en snäll tjej,
men min humor har beskrivits i negativa ordalag.
De liknar mig vid Joan Rivers, fast äldre. Det sårar.
Delar av henne är yngre.
Hon fick precis det hon var ute efter genom sin senaste operation:
Att sluta åldras. Varför är vi ledsna?
Varför är vi ledsna?
Hon lyckades till sist.
Bra att veta.
Jag vet vad ni har läst om komikern Bill Cosby.
Det är nåt vi har pratat om i humorvärlden.
I synnerhet gör jag det som kvinna.
Jag förstår varför han är förvirrad.
Han kommer in i rättssalen, anklagad för sexuella övergrepp.
Han är förvirrad och säger: "Jag förstår ingenting.
Alla mina vänner våldtog folk." Han fattar ingenting.
Ni är alla unga och snygga,
men Bill Cosby våldtog bara på den tiden då det bara ogillades.
Minns ni? Minns nån den tiden
då man sa: "Försök att inte våldta andra.
Hoppa inte fram från en buske och våldta nån.
Om du måste våldta,
var känd och låt det framstå som att det var hennes fel."
Hugh Hefner måste skita på sig.
Och inte bara för att han är 95.
Man kan inte fråga Bill Cosby om han är en våldtäktsman.
Det avskyr han. Jag försöker gå till botten med det här.
Om man under en intervju frågar om han våldtagit kvinnorna
så går han därifrån.
Här är nåt jag lärt mig under turnén.
Hallå, mina herrar.
Vad snygga ni är. Har du våldtagit nån?
Nej. Ett leende. Han är en ängel.
Har du nånsin våldtagit nån, sir?
Nej. Har du våldtagit nån? Har du?
Damen, har du... Nej. Har du våldtagit nån, damen?
Har du våldtagit nån? Är ni två ihop?
Så trevligt. Har ni våldtagit nån som par?
Det händer ibland. Inte?
Har du våldtagit nån? Toppen, tack. Inte jag heller.
Vet ni vilka som avskyr den frågan?
Våldtäktsmän. De gillar det inte.
Jag ber om ursäkt för min fråga.
Det var en brottsregisterkontroll.
De gick inte härifrån.
Ett tips bara. Jag är inte polis. Jag har inte låtsats...
Okej, en gång låtsades jag vara polis.
Manitowoc County ville att jag skulle lämna en nyckel och dra.
Det gjorde jag.
Jag gjorde det för dem.
Allvarligt talat är många av de kvinnor som hävdar att de blev våldtagna av Cosby
starka och vackra svarta kvinnor som jag.
Och...
De fick frågan: "Varför sa ni inget?"
Förutom alla de skäl till att vittnen inte träder fram
sa kvinnorna: "Vänta lite. Det var andra tider då."
Det var inte idag. Även om det sker idag också.
Fria Kesha.
De sa: "Det skedde..."
Det skedde för länge sedan,
när de var unga svarta skådespelerskor i USA som hade det tufft
och mr Cosby var en svart man på 80-talet
som dominerade på tv.
De sa: "Jag kände inte riktigt att det skulle gynna mig
att förstöra hans karriär."
Som kvinnlig komiker måste jag säga att jag till viss del
förstår det.
Om Tina Fey hade våldtagit mig nu skulle jag inte ha berättat det för nån.
Om Amy Schumer hade burit mig som ett armbandsur
hade jag gjort så här...
Tusan.
Tack...
...för allt du gör för kvinnor i branschen.
Jag har turnerat i Storbritannien i ett år nu.
Det här är den sista föreställningen. Det är fantastiskt
eftersom jag fått välja ut några av mina favoritkomiker
och frågat dem om de vill följa med på turnén.
Det gör mig till en förebild.
Taylor Swift gör samma sak på sin turné.
Jag är som Taylor, fast med en själ.
Är det nån som gillar Taylor Swift här?
Ja! Såklart vi gör!
Självklart älskar vi henne. Shake it off.
För Taylor Swift är fansen det viktigaste, eller hur?
Hon bryr sig om systerskap.
Men om du följer Taylor Swift på Instagram, vilket jag gör,
har du nog märkt att systerskap är förbehållet Victoria's Secret-modeller.
Och av nån anledning Lena Dunham.
Hon är en fantastisk människa, men hon sticker ut.
Victoria's Secret-modell.
Taylor Swift, Victoria's Secret-modell.
Nej, inte Lena Dunham.
Vad gör hon där?
För att Taylor Swift inte bryr sig om oss.
Hon vill inte vara vår vän.
Det är en försäkringspolicy för hennes tjejgäng.
Om jag hade träffat Taylor Swift
och fått en chans att säga: "Taylor! Får jag bli vän med dig?"
Då hade hon svarat: "Usch, nej. Jag är redan vän med en kvinna.
Ta henne, Lena. Äckligt.
Äckligt!"
Taylor Swift bestämmer.
Hon vaktar den finaste muttan i USA.
Men hon är inte perfekt. Det är ingen.
Hon hade ställt till det om jag iakttagit henne.
Så jag iakttog henne...
...som en psykopat.
Nicki Minaj, en kurvig svart rappare, för några månader sedan...
Anaconda. Gillar du den? Jag visste det.
Hon twittrade: "Jag tror att jag hade blivit nominerad till fler priser i år
om kvinnorna i mina videor hade varit smala."
Och i synnerhet vita.
Taylor Swift, alla kvinnors vän, twittrade:
"Jag har alltid stöttat dig, Nicki.
När jag vinner kan du få stå på scen med mig."
Då tänkte jag: "Du visar upp ditt privilegium som vit."
Vad har inte Nicki Minaj åstadkommit på egen hand?
Hon förtjänar sina egna priser. Vad ska hon säga? "Tack"?
"Tack, Taylor Swift!
Det är väldigt vänligt av dig, ma'am.
Nej, jag vet inte. Jag vet inte om jag har på scen att göra.
Inför alla dessa vita människor.
Jag måste skynda mig.
Jag måste bli klar med tvätten innan din pappa kommer hem."
Hon kanske bara gjorde ett misstag. Hon är bara barnet. Hon föddes 1989.
Jag kanske hade sagt likadant om jag också var från Louisiana.
Finns det några amerikaner här?
Det är så de låter. Hörde ni?
"Texas! Välkommen."
USA är en skrämmande plats.
Särskilt när detta händer.
Antingen får vi en kvinnlig president eller hamnar i ett världskrig.
Vid det här laget borde USA rösta på Donald Trump.
Det är den president USA förtjänar.
Jag tänker inte ljuga.
Jag är från Kanada. Många amerikaner...
Är några från Kanada här? Eller har ni hört talas om det?
Se där, grabbar.
En del amerikaner har sagt att de tänker smyga in i vårt land.
De säger inte "smyga," de tror att de bara kan komma
och att vi saknar invandringspolitik.
Som om nöjet var på vår sida.
Det hade varit svårt att smuggla en amerikan över gränsen.
Underifrån lastbilen hade de stolt och högt ropat: "Florida!"
Donald Trump har gjort sitt eget folk till flyktingar
genom att avsky flyktingar.
Somliga tycker att vi borde kopiera honom
och bygga en egen mur.
Jag är tveksam,
men amerikaner är i sämre form än mexikaner.
En låg mur hade räckt.
Sådär, ja.
En vägbula hade räckt.
Då hade de sagt: "Strunt samma."
Välkomna, amerikaner.
Det var de som kom undan.
Välkomna hit.
Kul att se er. Välkomna.
Mitt namn är tv-världens Katherine Ryan,
och det är jättekul att vara här.
Jag har varit hemifrån länge,
men jag måste åka tillbaka eftersom min lillasyster ska gifta sig.
Det är på tiden.
Klockan tickar. Hon är 25.
Hon är en gammal nucka i min hemstad,
möjligen den äldsta ogifta kvinnan som finns kvar.
Jag är från Kanada. Det låter underbart,
men jag är från en hemsk del av Kanada.
Låt mig ställa en fråga. Har nån här varit i Kanada?
Toppen. Ni åkte ihop. Vart åkte du?
- Toronto. - Vad gjorde du där?
- Gick ut. - Gick du ut? Okej.
Du behöver inte vara otrevlig. Var du där i nöje eller affärer?
Du var där på semester. Åkte du på vintern?
- Sommaren. - Sommaren.
Härligt. Du måste ha gjort massor.
Åkt upp i tornet och blickat ner som en jävla jätte.
Du är faktiskt rätt stor. Tränar du?
- Nej. - Inte? Bra. Är du lång?
- Jag är 193 cm. - Jag visste det.
Det finns långa män här.
Du tränar säkert för en zombieapokalyps.
Det ser ut så.
Är du naturligt stor? Din mamma låg med en steroid.
Det räckte.
Strålande.
Jag önskar att jag var så lång.
Sprutar du Gatorade utan att behöva träna?
Nej.
Jag undrade bara.
Det är därför jag är singel förresten.
Det är inte min avsikt.
- Vad heter du? - Adrian.
Jag gick hem med en kille i Edinburgh för ett par veckor sedan.
För ungefär en vecka sedan
Har nån här varit där?
Där är männen trevliga och långa.
Vi gick hem ihop, och han ringde inte på tre dagar.
Jag ber dig inte att söka upp och döda honom.
Den tredje dagen ringde jag honom.
Jag sa: "Vad fan är det?" Riktigt avslappnat.
Det jag tror hade hänt
var att jag sugit av honom för aggressivt, Adrian.
Det är inte mitt fel. Killen innan
var en av de där sexpiraterna, och han hade...
...en lam pitt. Man drämmer till den
och han känner inget.
Vi lär oss att vara mer hårdhänta med dem.
Därför sa jag: "Varför har du inte ringt?"
Då svarade han: "Jag är ledsen. Jag var vid Loch Ness med mina vänner
och letade efter Loch Ness-odjuret."
Den ursäkten godtog jag.
Jag kunde bara ha ett normalt samtal
och lagt på med värdigheten i behåll,
men istället hörde jag mig själv, som om jag var i himlen, säga:
"Jaså, Loch Ness-odjuret.
Du jagar alltså en sägen, men inte en legend?"
Det sa jag.
Vem säger så?
Helt otroligt.
Jag är på jobbet just nu, så jag måste gå dit bort.
Det var kul att kunna dela en hemlighet.
Har nån annan varit i Kanada?
- Var då? - Vancouver.
Det är den vackra delen. Har nån annan varit där?
Det är det vi visar på affischer.
Såg du valar?
- Inte? - Vi var uppe på Grouse Mountain.
- Grass Mountain? - Grouse Mountain.
Grouse Mountain? Där röker de på mycket.
Jag tänkte mig ett grästäckt berg
där de sa: "Kom och bestig vårt grästäckta berg."
Berg. Jag är inte därifrån.
Jag är från en del av Kanada som nästan är som USA.
Det är precis vid gränsen. Har nån varit i Sarnia?
Har ni? Eller jublar ni bara
för att det låter som Narnia, fast med smörgåsar?
Eller hur?
Sarnia är en fruktansvärd plats.
Många är stolta över sin hemstad.
Sarnia är en fruktansvärt hemsk plats.
Jag vill bara betona det.
Vi har den största petrokemiska fabriken i Nordamerika.
Precis. Den släpper ut gift i luften och i haven,
men officiellt är den jättesäker.
Fabrikens ägare, mr Burns, påminner oss ofta om det.
"Arbetsmiljön där är utmärkt."
Vi är Kanadas huvudstad för cancer, självmord och graviditet bland tonåringar.
Tack. Jag vet.
St. Catharines vann nästan i självmord.
Men så hade de en fin sommar, och vi vann.
Jag är riktigt taskig som har lämnat min lillasyster där.
Mina föräldrar har fler barn också.
Med "fler barn" menar jag Joanne, men ingen gillar henne.
Alla har en Joanne i familjen.
Hon åkte också därifrån, till västkusten.
Inte Vancouver, men till bergen i Kelowna.
Har nån varit där? Vackert, va?
Joanne hör hemma där.
Hon är verkligen en kanadensare.
Joanne går alltid så här.
Hon har ingen häst. Hon bara går så här.
Joanne bor bland bergen med sin man som är en kanadensisk rockmusiker.
En kanadensisk rockmusiker är som en kristen sådan,
utan en anledning att vara kass.
Joanne älskar vår planet. Hon älskar hela världen.
Så hon tillverkar alla sina kläder i en vävstol.
Ja, visst.
Joanne har varken tv eller telefon. Därför har jag ingen kontakt med henne.
Om ni råkar se henne, hälsa
att hon inte är nån jävla björn.
Jag vet inte hur Joanne kom till.
Det mest logiska är
att mamma vänstrade med en müslibar.
Vi vet inte.
Det är nåt vi alla provat på.
Men min lillasyster Kerrie...
Kerrie och jag var som ler och långhalm.
Vi gillade att stjäla, och hon är tjock.
Jag menar det på ett snällt sätt.
Under vår uppväxt i Sarnia gillade alla Kerrie,
men avskydde mig.
Kerrie var mycket vackrare och mindre udda,
men vi trivdes bra ihop trots det.
Jag ska ta ett exempel.
I andra klass i Sarnia
skulle man skriva ned vilka mål man hade för året. Mina var:
"Att som första kvinnliga premiärminister vinna en Oscarsstatyett."
Jag undrar varför de slog mig varje dag.
Kerries var: "Att inte få en fotboll i huvudet."
Så...
Ingen av oss nådde våra mål det året,
men vi siktade högt.
Anledningen till att vi förblev vänner är att vi lekte många lekar,
innan prylar som surfplattor fanns.
Känner ni till leken "slappna av"?
Leker ni "slappna av"?
Det gick ut på att om jag såg Kerrie i huset
och ville leka så skulle jag säga: "Kerrie, slappna av."
Då sa hon: "Jag är redan avslappnad."
Då sa jag: "Oj, slappna av."
Sen sa hon: "Vad gör du, Kat?"
Och jag svarade: "Slappna av. Du måste slappna av."
Hon sa då: "Jag är väldigt avslappnad."
Varpå jag sa:
"Slappna av."
Hon sa då: "Katherine! Jag är redan avslappnad!"
Då brukade pappa, en stor och elak irländsk man
som inte tillät stoj hemma,
klampa upp för trappan och säga: "Vem är det som skriker?"
Då sa hon:
"Katherine...sa åt mig...att slappna av."
Varpå han svarade: "Du borde slappna av."
Då blev hon straffad. Det är en fantastisk lek.
Jaså, ni känner till den.
Dag ut och dag in, åratal av skoj med leken "slappna av."
Och nu har Kerrie, helt utan anledning,
slagit sig ihop med mina fiender.
Jag åkte hem till möhippan. Jag är brudtärna såklart.
De andra brudtärnorna är de
som försökte fördärva mitt liv i skolan.
Det är svårt att fördärva livet för ett barn
som är lika självsäker som en 89-årig man.
Men de försöker ändå.
Det här var på tiden före nätmobbning.
Barnen gjorde en tidning som de gjorde kopior av och delade ut.
I den angrep de mina vänner.
Men omslaget var en bild på mig bredvid en bild på en kamel,
och det stod: "Tack och lov för smink."
De antydde att jag liknade en kamel,
men jag tror mer på en häst.
Jag undrar varför Mellanöstern drogs in.
De har haft sitt.
Förutom när jag har hårknut. Då är jag en enhörning.
Det gjorde mig inget.
Rubriken kunde möjligtvis ha varit större.
De hade kunnat skriva: "Kamel, från topp till tå."
Nåt i stil med... Ungarna hade älskat det.
Mina vänner blev sårade av det som stod om dem.
De sprang hem med tårar i ögonen. Jag fortsatte min 89-åriga dag.
Rektorn tog in mig på sitt rum.
Hela krisgruppen var där.
Han sa: "Vi är mest oroliga för dig, Katherine.
Du är den enda som inte verkar vara upprörd."
De trodde att jag planerade en skolskjutning.
Det gjorde inget.
Jag sa till honom: "Nej.
Jag slutade bara att bry mig ett skit våren -85.
Jag bryr mig bara inte.
Jag har ont om skit."
Jag önskar er det också.
Vissa saker bör man såklart bry sig om.
Sin moral, sig själv och familjen.
Resten spelar ingen roll. Jag är tacksam för den livssynen.
Jag får ofta vara med i brittiska paneler.
Tack och lov för brittiska paneler. De är skälet till att jag äter.
Men...
Jag ber om ursäkt för dem. I fjol var jag med i ett program
som gick ut på att nämna sånt man inte brukar höra från sminkföretag.
Jag vet inte varför, men jag sa: "Vi testar inte våra produkter på djur.
Vi använder filippinska barn istället."
Jag menade inget illa mot filippinska barn,
eller några barn alls.
Jag försökte bara ha en poäng om barnarbete.
Jag har en Canada Goose-jacka.
Har nån annan en riktigt varm vinterjacka?
Det behövs. Det är viktigt.
I London kommer folk fram till mig på gatan
och kallar mig idiot för att jag har en sån.
De kan säga: "Visste du att huvan är gjord av döda prärievargar?"
Då svarar jag: "Vad ska jag göra med en levande prärievarg?"
För...
"Mamma behöver värme."
Jag vet vilken värld vi lever i.
Det ser illa ut att bära päls,
men det är inte olagligt än. Andra ogillar det bara.
Smid medan järnet är varmt.
En dag kommer jag att förvirrat kliva in i en rättssal
och säga: "Alla mina vänner hade Canada Goose-jackor.
Än sen?
Jag har inte hoppat fram från en buske och attackerat gässen.
De var redan i affären. De bad om att bli köpta.
Tror ni inte att de vill bli burna av en tv-personlighet?"
Klaga inte på att jag bär en pälsjacka
om din kostade sex pund och du har 30 stycken hemma.
Jag lovar dig att barn har tillverkat dem.
Vi är alla elaka.
Nåt jag lärde mig av det hela
är att filippinarna gillar att dela musik och konst
och korta klipp från Mock the Week utan sammanhang.
Om en person i Filippinerna har sett nåt
så har på nåt sätt alla filippinare sett det.
Jag var tandläkaren som dödade lejonet Cecil
i två veckor i Filippinerna.
Jag var med på CNN och fick dödshot. Inte ett eller två,
utan hundratals dagligen,
riktade mot mig, min familj och mitt barn,
från personer som var sårade för att de var förvirrade.
Det vet jag eftersom de skrev:
"Lägg ner sminkföretaget genast!"
Jag svarade: "Nej! Det är ett familjeföretag!"
Jag hade kanske kunnat tona ner det lite.
Men då, Apollo, hände nåt ni inte kommer att tro.
Självaste Joan Rivers talade till mig nerifrån himlen.
Jag vet.
Hon sa: "Katherine, det är inte ditt fel.
Filippinarna är lika dåliga på att förstå satir
som att springa från tsunamier."
Jag svarade: "Herrejävlar!
Herregud!"
Vilken subba hon var, va?
Det är ett exempel på ett hemskt skämt jag aldrig skulle dra.
Jag vill inte såra nån.
Vi säger till våra barn att mobbarna växer ifrån det.
Men vissa blir bara värre.
Jag åkte hem för möhippan
och de tjejer jag kände från skolan var där.
De sa: "Katherine, det var länge sen vi såg dig.
Var är din man?"
Då svarade jag: "Jag har ingen man."
Då sa de: "Varför inte? Har han dött?"
Och jag sa:
"Nej, jag har inte gift mig."
Då sa de:
"Var bor du?"
"I Storbritannien."
De sa: "Jaså, var ligger det?" Jag svarade: "Tänk inte på det.
Jag har en fin dotter
och får resa runt och göra stand-up."
Då sa de: "Va? Vad konstigt!
Gör inte det. Det är för män.
Ingen kommer att älska dig om du fortsätter.
Det visar hur märklig du är.
Om du vill att nån älskar dig
får du flytta hem och vara normal som vi."
Då sa jag: "Visst, men ni subbor är inte normala.
Ni är alldagliga. Det är inte samma sak."
Tack.
Tack ska ni ha.
Jag får brev också, inte bara dödshot. Inte för att skryta.
Jag får brev enbart från kvinnor som är bekymrade över att jag är singel.
Jag fick ett från en dam som måste ha varit 200 år.
Hon skrev på brevpapper. Fin handstil.
Det är en utdöd konstform, ungar.
Hon skrev: "Kära Katherine. Vi såg din föreställning
och blev bekymrade när vi hörde att du är singel."
Jag tänkte: "Va? Såg ni min föreställning?
Det om Cosby och judarna och det om filippinarna...
Det svalde du utan problem.
Men det som fick dig att skriva ett brev var att jag inte har en pojkvän?"
Sen skrev hon: "Min bror Ray är också singel."
Så det är därför vissa av oss är singlar.
Inte för att vi valt det, utan för att vi inte träffat Ray.
Hon erbjöd mig en dejt med Ray.
"Vi kan göra Ray sällskap på bussen till London."
Ray behöver alltså ett förkläde.
Jag vet inte allt, men jag är rätt säker på
att om man tar bussen för att träffa en kändis
så tänker man mörda personen.
Jag avböjde. Det som gör mig upprörd är att män inte får såna brev.
Jag jobbar med många män. Ta bara Leonardo DiCaprio.
Han har varit singel i åratal.
För bara några månader sedan hade vi lika många Oscarsstatyetter.
Men han får inga brev.
Ingen skriver: "Käre Leonardo.
Vi såg dig gå ner på de där supermodellerna
på Taylor Swifts lustjakt.
Det gjorde oss bekymrade.
Min bror Ray är också singel."
Nej.
Ingen vill ligga med Ray.
Jag gick ut med en brittisk skådespelare i år.
Jag råkade bli förälskad i honom.
Ni britter är riktiga gentlemän.
Det gillar jag med att bo här.
Ni är såna gentlemän. Vi åt lunch
och mitt under måltiden, från absolut ingenstans,
sa han: "Katherine, du har ett vackert rövhål."
Hålet.
Inte ens "din kropp."
De tittar på hålet.
Jag visste inte ens att han sett det.
Jag visste att han varit i närheten.
Men jag visste inte att han fick en så välbelyst...
...och detaljerad skymt...
...av mitt rövhål. Hålet.
Istället för att se bort, som vi tjejer hade gjort,
tittade han noga.
Han beundrade det länge nog
för att lägga på minnet att han skulle ge mig en komplimang.
Jag är en lady.
Därför sa jag: "Tack,"
och hoppades att dikten var slut.
Men det kom mer.
Han sa: "Jag menar allvar.
Du har ett av de fyra bästa rövhålen..."
Märklig siffra.
"...som jag nånsin sett."
Jag försöker förstå hur hjärnor fungerar.
Om ni män tänker rangordna nåt,
säg då inte: "Du är en av de fyra bästa..."
Mystiken försvinner då. Jag vet att jag inte är nummer ett.
Inte nummer två heller.
Då hade han sagt: "Du har ett av de två..."
Ett av de fyra bästa betyder att mitt rövhål... Hålet...
Jag kanske sjunker på listan.
Ett av de fyra bästa rövhålen fick ett hedersomnämnande av idioten.
Hur hamnar jag på pallen? Det är inte konstruktiv kritik.
Jag ser det inte ens.
Det gör en galen. Jag måste leva med
att inte veta vilka tre subbor jag måste krossa.
Han ville jämt lämna huset.
"Vi klär oss sexigt och går ut."
Jag sa: "Jag kan vara sexig hemma och ha åsikter."
Det ville han inte.
Han sa: "Jag tycker att det är dags för oss att bli fotograferade ute."
Jag sa: "Så att jag får vara med i en sån där tidning:
'Jag fick veta att jag var död på Facebook.
Det finns plats i hundens grav för mig.'"
Och så en bild på mig och TOWIE-barnen.
Jag ville inte och sa: "Jag går ingenstans.
Jag har en ny sladdlös dammsugare, det vet du.
Om du vill bli fotograferad
kan du väl ta med en av modellerna du brukar gå ut med?"
Han svarade: "Det är just det.
Det vore bra för min image att bli fotograferad med en kvinna
som inte är...klassiskt snygg."
Jag är hans Lena Dunham.
Det han inte insåg är att jag älskar och beundrar henne.
I Laras ålder hade jag sagt ja.
- Skulle du gå ut med honom, Lara? - Ja.
Ja? Hade du gått ut med nån som säger:
"Jag vill ta med dig för att du inte är så snygg"?
Du hade tackat ja och sabbat dejten.
Jag hade absolut gått. Det är ett känt beteende.
Nån skadar ens självförtroende och ger sedan en komplimang,
varpå man säger: "Okej, då."
Låt er inte luras.
Lara, jag är dubbelt så gammal som du och mamma.
Man jävlas inte med mammor. Vi vet vems fel du är.
Ja, jag ringde hans mamma.
Jag sa: "Hej, Linda. Trevligt att prata med dig igen också.
Jag vill bara säga att jag är klar med din son, men inte du.
Du har nämligen uppfostrat ett av de värsta rövhålen jag träffat."
Klick.
Färdigt. Det var tvunget.
Vi är inte rädda för varann.
Hon är bara ännu en subba för mig.
Man behöver inte bli förälder.
Lyssna inte på andra.
Vi lider inte av underbefolkningsproblem.
Om du väljer att skaffa barn,
uppfostra då barnet till en person som andra kan tänka sig att umgås med.
Det är allt som krävs. Min dotter är sex.
Om hon inte får håret i ansiktet
eller har händerna i byxorna är jag nöjd.
Jag är inte så hård mot mig.
Jag tar ofta med mig Violet. Vi var nyligen på ett välgörenhetsevenemang.
Jag ville att hon skulle se mig hjälpa...
Nej, hon fick följa med för att prins Harry skulle komma.
Att träffa honom vore enklare med en sexåring.
Det är sanningen.
Jag ljuger inte för er. Det gick vägen.
Det...
Organisationen bakom evenemanget hjälper unga hemlösa.
De gör ett fantastiskt jobb.
Det hölls för givare. Vet ni vad det innebär?
Många flotta människor var där. En match i hästpolo.
Gästlistan liknade Panamadokumenten.
Det var väldigt...
Här har jag märkt att flotta människor tror
att bara andra flotta människor är på samma nivå och bryr sig om dem.
I Kanada finns inte ens klass. Ärligt talat inte.
Vi äter potatis och sås från golvet.
Vi har inget klassystem, som här.
Det är otroligt.
Ni tänker: "Hur hittar ni era vänner?"
Vi luskar ut det.
En ung man som själv hade varit hemlös talade på evenemanget.
Flotta människor, som vi, kan när som helst bli hemlösa.
I synnerhet med dagens regering.
Han nämnde inget rimligt skäl i sitt tal.
Han var snygg, klädd i kostym, gick fram till mikrofonen och sa:
"Hej. För ett år sedan
styrde mina föräldrar mitt liv in i minsta lilla detalj.
Jag fick nog och bodde i sommarstugor och sov på kompisars soffor."
Jag tänkte: "Om inte soffan stod på gatan och luktade kiss
så var du inte hemlös.
Du var på besök."
Han sa: "Anar ni hur svårt det är
att göra en juicedetox som hemlös?
De har fryst mina tillgångar."
Jag kollade runt i rummet
för att hitta nån annan som också avskydde honom.
Men nej. Alla tänkte: "Det låter illa."
Till slut uppstod en tystnad då han skulle ta en klunk,
och min sexåriga dotter ropade ut: "Usch! Vita människor!"
Jag sa: "Ja!
Ja."
Sånt lär jag ut hemma.
Han var inte ens vit.
Jag är så stolt över att min dotter ser bortom hudfärgen
och ser hans inre vita jag...
...och avskyr det.
Vi har för många husdjur.
Så går det för singelmammor.
Två hundar, två katter och åtta kaniner.
Det är för många i London.
Jag trodde att hundarna skulle döda de andra,
men icke. Rena mardrömmen.
Det är som en Disneyfilm med skit. Så har jag det.
Så här har jag det. Jag kom hem från turnén och ville lägga mig,
men då hade en hund skitit på kudden.
Det är aldrig en olycka.
Det krossade nästan mig. Jag gnydde.
Violet kom in i rummet. Hon såg vad som hänt och sa:
"Ingen fara, mamma.
Det är bara deras sätt att säga att de avskyr dig."
Tack. Jag förstod det.
Hon är brittiska. Det är ert fel.
Hon pratar så. Jag trodde först hon hånade er,
så jag skrattade.
Men det har fortsatt.
Det är viktigt att berätta att man har barn
vid rätt tidpunkt när man träffar nån.
Inte för tidigt och inte för sent.
Ungefär då man hade berättat
att man har en benprotes.
Hänger ni med?
Det finns två slags människor. De som säger: "Nej!"
Och så de som säger: "Jag är här för att hjälpa dig."
Då säger man: "Jag fick det inte nyligen.
Jag har haft det i sex år.
Jag kan se efter det utan dig.
Det tar bara längre tid för mig att förflytta mig."
En kanin dog. Det gladde mig verkligen.
"Mamma behöver nya handskar."
Det är fel. Jag vet. Jag fick vara mannen i huset.
Jag gillar inte det uttrycket, men det passar i sammanhanget.
Min mamma var ofta mannen i huset.
Pappa var där, men mamma var mannen...
Jag älskar att säga det.
Jag tar fortfarande hand om henne. Mamma är 60 år.
Hon var i din ålder, Lara, när det var svårt att vara 17.
Alla ropade: "Baby!"
En klapp på stjärten. Det gjorde inget. Såna som Cosby rände omkring.
Vad händer med en kvinna från den tiden?
När hon blir 60 blir hon osynlig.
Ni är absolut inte det, men jag vet att det känns så.
Jag kan knappt bärga mig. Jag ska råna en bank. Jag har planer.
Men så känner min mamma.
Kvinnor "av en viss ålder" får fortfarande komplimanger,
men de är märkliga.
Folk kan säga: "Jaså, du har vuxna barn.
Du är mormor. Vad snygg du är...
...för din ålder."
Då säger mamma: "För min... Jag skulle ju inte åldras.
Jag var 13 när jag fick dem."
Jag säger: "Säg inte så, fåntratt."
Män ljuger inte, så jag måste försvara pappa.
"Han är inte pedofil." Syrran fyller i: "Längre."
Hon tycker att det är roligt.
Det är inte roligt alls.
En kanin dog.
Jag hörde hur det stojade från rummet intill.
Jag trodde att de lekte för livligt.
När jag gick in såg jag att hunden och kaninen hade lekt.
Kaninen låg där. Det fanns inget blod.
Jag tänkte: "Är den död? Sover den? Fan ta dig, Cosby!"
Jag plockade upp den.
Hunden heter Cosby. Han är en brun labrador.
Vi skaffade honom innan anklagelserna.
Hur skulle vi...
Namnge inte era husdjur efter en manlig tv-profil över 60.
Det är riskabelt.
Jag visade kaninen för Violet, för det är hon som styr.
Jag sa: "Jag vet inte vad jag ska göra med den här."
Då tjöt hon: "Anthony!"
Min dotter fick namn efter en färg. Hon ger kaniner människonamn.
"Jag vet vad vi ska göra.
Vi tar honom till veterinären."
Jag säger inte nej till henne. Två minuter senare var vi på bussen
med en kanin som jag blev alltmer säker på var död.
Den låg bara i hennes famn.
Den rörde sig inte. Ögonen var öppna.
Hon är söt, och det var kaninen också. Självklart kom folk fram för att hälsa.
De frågade: "Vad heter den?"
"Vad hette den?" Det är över.
Jag tänkte: "Ta dig samman, Katherine.
Hon är förvirrad. Var mannen i huset.
Minimera traumat. Ring veterinären och säg att vi är på väg.
Då är de förvarnade."
Jag sa: "Hej. Om en liten stund kommer jag, en sexåring
och hennes kanin som blivit attackerad av en hund..."
Jag trodde att hon skulle förstå, men hon tänkte på pappersarbetet.
Hon sa: "Jag behöver kaninens efternamn."
Jag sa: "Nej, det gör du inte."
"Jag behöver veta kaninens födelsedag."
Då sa jag: "Jag vet vilken dag den dog.
Om du hittar på resten av gravstenen
så hämtar vi den."
När vi kommer fram är kaninen helt stel.
Men Violet har inte tappat hoppet.
Hon hoppar av bussen, springer in
och visar den för dem.
"Detta är Anthony!
Kommer han att klara sig?"
Och veterinären... Jag såg det i ögonen.
Hon såg på mig och tänkte: "Ditt jävla skämt till mamma.
Jag handskas med hundar som har aids, katter med cancer
och skär av kulor dagen lång.
Och du kunde inte berätta för ditt eget kött och blod att kaninen är död?"
Och med mina ögon, kvinna till kvinna,
tänkte jag: "Det har du rätt i.
Du får göra det."
Tack.
För 85 pund gör de det också.
Det är böterna för att vara en mes i London.
Väl värt pengarna. Jag var mannen i huset den dan.
Det är strax dags att gå, hörrni. Ni har varit fantastiska.
Jo. Men innan jag går...
Jag måste åka till Kanada i slutet av turnén
för att hålla ett tal på min systers bröllop.
Kvinnor har rätt att tala på bröllop i Kanada.
Det är galet. Det gör de inte här.
Det min familj glömde när de frågade mig
är att de hatar allt jag tänker och säger.
I rättvisans namn är det ömsesidigt.
Jag älskar min lillasyster. Jag saknar henne
och jag vill hålla ett fantastiskt tal.
Därför undrar jag om jag får öva inför er.
Ni är mina vänner. Går det bra?
Toppen.
Ni är gäster på bröllopet.
Ni har druckit några glas. Se er om i rummet
och hitta nån som ni vill smita iväg med senare.
Förhoppningsvis inte er kusin.
Vi är i Sarnia, så det är absolut er kusin.
Använd kondom. Kör in den djupt.
Ni underbara människor på den här sidan av rummet,
och ni där uppe, är brudens vänner och familj.
Går det bra? Vi är släkt.
Den här sidan av rummet är brudgummens vänner och familj.
Mystiskt. Jag är brudtärna
och det är dags för talet.
Jag uppskattar verkligen att ni är här.
Okej.
God kväll, rummet med främlingar.
Jag känner mig hedrad över att vara Kerries brudtärna idag.
Framförallt för att hennes slampiga vänner avskyr det.
De hade inte vetat vad heder är om hedern så daskade dem i ansiktet.
I synnerhet för att de skulle bli daskade
av åtta till tio kukar i taget.
Nämen, tjejer. Ni ser ju helt normala ut.
Tack, allihop, för att ni sett efter mitt första barn.
Det var länge sedan jag träffade min lillasyster Kerrie,
men jag minns dagen hon föddes.
Jag var sex år, mamma var tretton.
Pappa var på flykt undan rättvisan.
Jag kikade in i kuvösen och jag såg att barnet där inne
hade lyckats skaffa både fingernaglar och ögonfransar inuti livmodern.
Jag visste inte att det gick. Jag tänkte: "Ja! Det är min syster."
Jag tittade på Joanne, som låtsades vara ett ekollon just då.
Jag tänkte: "Bra. Henne behöver jag aldrig prata med igen."
Från den stunden var Kerrie mitt barn.
Hon hade mamma, men gillade mig bättre. Hon kallade mig därför Kathmor,
men det lät som "Kathsnor." Det har jag hetat hemma sedan dess.
När föräldrarna sa nej, sa jag ja.
När de tillkännagav skilsmässan fattade Kerrie min arm
och tjöt: "Om pappa flyttar, vem ska då rengöra poolen?"
Usch! Vita människor! Eller hur?
Kerrie sov i min säng. Jag gav henne mina leksaker
och kläder. Jag körde henne till skolan.
Jag gav henne pengar och falskleg.
När hon bara var 14 stack jag.
Hon är den enda av er som jag saknar.
Jag återvänder bara till detta skitställe som ni kallar stad
för att få mig ett opassande skratt med min syster,
och för att se hur tjocka era armar blivit.
Följande är platser
som vi blivit utkastade från för att ha skrattat:
Två taxibilar, ett skolmöte, akuten, pappas och mormors begravning,
morfars intervention och begravning...
Joannes körkonsert, Joannes pianokonsert,
Joannes stepp- och balettföreställning,
Joannes gymnastikuppvisning, Joannes bröllop...
Det ägde rum i en skog.
Det går inte att bli utkastad från skogen.
Den tillhör alla.
Vi gjorde inte fel i att skratta.
Kerrie och jag stod bredvid henne. Hon hade stickat sin bröllopsklänning.
Den bestod av virkade hål.
Vi såg en geting flyga in i ett hål.
Joanne älskar alla djur,
så hon försökte skydda den.
Men vi visste att den stack henne
om och om igen. Hon hade ont.
Det var jätteroligt.
Kerrie har bara varit arg på mig en gång.
En enda gång.
För ett år sedan reste Kerrie med sin fästman
för att träffa hans familj för första gången.
Det var i Filippinerna. Han kommer därifrån.
Kerries första två veckor där var svåra.
Hon gjorde inget gott första intryck.
Hon hade setts på CNN.
Det var en prövning för Kerries och Davids förhållande,
och hennes relation till mig.
Därför är jag extra glad över att vi alla samlats här ikväll,
och att Davids familj har flugit hit från Filippinerna.
Till er är det verkligen dags att jag säger...
Det betyder: "Jag är ledsen. Jag respekterar ert folk och er kultur."
Jag har inte tid att lära mig filippinska.
Men om jag gör de ljuden...
...så förstår de att jag är ledsen.
Jag är ohyfsad, det är jag. Jag är riktigt ohyfsad.
Men det jag lärt mig från den hemska upplevelsen
är att filippinarnas kultur är vacker
och handlar om familjen.
Jag gillar verkligen David. Han behandlar min syster som guld.
Han behandlar mig som sin familj. Det är därför de blev så upprörda.
Men det betyder också att när Kerrie gifter sig med David
är jag så gott som en filippinare.
De jävlarna måste acceptera mig. Det perfekta brottet!
Det är också lång väg att gå för den ena systern
att hjälpa den andra ur en knipa.
Det är synd att hon måste lämna honom för en jude snart.
Riktigt synd.
Till dig, Kerrie, min vackra lillasyster,
på din bröllopsdag,
vill jag bara säga...
...slappna av.
Tack så mycket för att ni lyssnade!
Vi ses snart.
Slappna av.
Undertexter: Viktor Hessel