- Gordon undervisar i historia. - I Des Moines.
Vi behöver växla ner.
Den här staden har en rik historia. Och den är inte alltid ljus.
TIDIGARE I "CASTLE ROCK":
- Vi kände er far. Ni är Henry Deaver. - Vad har ni i källaren?
Tvinga mig inte att ringa polisen.
Kom nu. Ät vilket håll, tror du?
- Din far kallade det... - Guds röst.
Inuti den här kammaren råder fullständig tystnad.
Hördu!
Nåt hemskt kommer att inträffa.
Du har inte åldrats en dag under dessa 27 år.
Anledningen? Fläcken. Förbannelsen över vår stad.
Misstänkt mordbrand på Juniper Hill. Polisen har gått ut med en bild.
Ondskan i släp vart man än gick...
Trots alla dessa år,
vet jag fortfarande inte vad du är.
Problemet är att "bortträngning" har blivit ett skällsord,
när det i själva verket är en fundamental evolutionär mekanism.
Människans hjärna har utvecklats till att glömma lidande.
Precis som kroppen har utvecklats till att läka sina sår.
Ni evolutionistiska psykologer verkar både omfamna och avfärda heuristiken.
Ni föreslår väl ändå inte att vi ska ignorera historiens lärdomar?
Huxley och Rodgers har empiriskt påvisat
dumdristigheten i fetischiseringen av det kulturella minnet.
Tja, jag må vara dumdristig,
men jag har en anställning.
Men vet ni vad jag har svårt att glömma?
Att ni knullade min fru.
Det är vackra omgivningar.
VISNING TILL SALU
Vi har ingen massturism om somrarna,
och snittpriset på en fyrarummare är 39 procent lägre än i grannstaden.
Och så snart huvudgatan moderniserats kommer huspriserna att gå i taket.
Taket las förresten om i fjol.
Kan de tänka sig att inkludera konsten?
Längre in. Längre in... Där.
Jag har den.
Änkan sa att han målade hundratals tavlor.
Undrar var resten är?
CASTLE ROCKS VANDRARHEM LEDIGA RUM
Jag hittade källarnyckeln.
Gordon?
- Följer du med upp? - Ja, om fem minuter.
Jag tänkte att vi kunde... försöka?
Kan vi inte bara bestämma att det aldrig inträffade?
Jag gör mitt bästa.
Castle Rocks vandrarhem, hur kan jag hjälpa er?
Absolut.
Okej, toppen. Hej då.
Gordon... Vi har en bokning.
Staden med flest mord 1991. Kan ni tänka er?
Gordon har alltid dragits till det makabra.
Han skrev sin doktorsavhandling om BTK-mördaren.
Det var en sociologisk analys. Inga pikanta detaljer.
Detta är nog det första härbärget i en historiskt autentisk miljö,
för true crime-fantasten.
En möjlighet att övernatta i ett hus där verkliga mord,
har återskapats i minsta detalj.
Och i takt med att vi köper fler hus här i stan,
tror vi att Castle Rock kan utvecklas till ett unikt turistmål.
Japp, för folk som... gillar sånt.
Hur länge har ni varit gifta?
- I tretton år. - I två år, bara.
- Så rundvisningen i morgon... - Nej, tack. Vi åker nog tidigt.
Vi behövde bara en sömnig liten stad...
Jag förstår.
Tack.
Gordon?
Henry!
Det är Molly. Henry, det är jag.
- Var är de två männen? - Jag vet inte.
Låste de bara in dig och gick?
Var du där inne med mig?
- Var det så du hittade mig? - Typ.
Jag vet inte. Det var rörigt.
Jag var där inne ett par timmar, men det kändes som
flera år.
Jag trodde att jag visste hur världen är beskaffad.
Vad som är på riktigt, vad som inte är det.
Jag måste låta galen.
Jag har kallats galen hela livet.
Man vänjer sig.
Förlåt.
Du är inte galen.
Ytterdörren är öppen.
Wendell?
Mamma?
Wendell?
Vad gör du här?
Var är min son?
- Han är inte här. - Var är han?
Ytterdörren är öppen.
- Wendell... Är allt som det ska? - Ja.
Är han fortfarande här?
Gå upp på övervåningen. Lås dörren... Gå upp på övervåningen!
Och lås dörren. Nu.
Är allt som det ska med farmor?
Bakdörren är öppen.
Vart är du på väg?
Vad har du gjort?
Hon var rädd, förvirrad.
Hon dödade honom.
Jag städade upp. Om vi bär ut kroppen i skogen...
- Vad pratar du om? - Vi måste skydda henne.
Hör du det?
Gör du det? Äntligen.
Vi måste gå ut i skogen.
Vem är du? Varför bad du om mig?
Jag väntade på dig.
Jag väntade i 27 år.
Maines delstatspolis! Kom ut om ni är där inne!
Jag räddade dig från källaren och bad aldrig om att bli indragen.
Kom ut nu! Det här är sista varningen!
Händerna i luften!
Enligt myndigheterna kan ett flertal andra misstänkta,
utöver den oidentifierade man som frigavs från Shawshankfängelset,
ha varit delaktiga i tragedin på Juniper Hill.
Övervakningsbilder visar hur flera patienter
sätter eld på sina madrasser vid samma tidpunkt.
Dessa intagna är inte tidigare dömda för mordbrand...
Lilith...
Jag vet inte vad som flög i mig. Jag är ingen mördare.
Jag vet inte...
Det inträffade aldrig.
Fan...
- Herrejävlar! - Lugna dig.
- Hallå? - Hej.
Hallå där. Oj, vilket ställe!
- Kan vi hjälpa er? - Ursäkta, jag heter Jackie.
Sweet Chariot Taxi. Jag såg hemsidan. Tänkte att vi kan hjälpa varandra.
Ursäkta mig ett ögonblick. Jag behöver...
Jag kunde lägga ett gott ord om er under körningar,
och vore supertacksam om ni kunde ha mig i åtanke med gästerna...
Oj... Men vad har vi här?
Om jag ska vara helt ärlig så grämer jag mig lite,
för helt seriöst jag hade samma idé för fem år sen:
Att förvandla stan till en temapark kring mord.
Det här med fängelsedirektören och hans inburade vän,
för att inte tala om Juniper Hill... Stan är en guldgruva.
Men ni hann först, så... all heder åt er.
Johnny Carrick? 1929?
- Ja. Han är förhållandevis okänd... - Inte för mig.
Hans kusin förlorade allt i den stora börskraschen,
och Johnny vägrade att hjälpa honom.
Men det där är en timmerbila, inte en brandyxa.
- Carrick var brandman. - Du kan dina yxor.
- Miss... - Torrance, Jackie.
Det står på visitkortet.
Vi väntar ett större sällskap i kväll och behöver tyvärr...
Absolut.
Om ni behöver en volontär, typ en guide eller nåt...
Okej. Det var trevligt att träffas.
Stod ni varandra nära?
Han tog hand om din farmor, i många år.
Han försökte vara en bra människa.
Och var det ibland också.
Farmor sa åt mig att åka härifrån.
Jag visste inte vart jag skulle ta vägen.
Förlåt att jag inte var här. Jag borde inte ha lämnat er ensamma.
Var var du igår kväll?
Jag var tvungen att göra en grej.
Jag sov på en av bänkarna i farfars kyrka.
Det är fan sjukt, pappa.
Henry!
Jag ville prata med dig och förklara vad jag gjorde,
innan de för bort mig.
Han var ute efter mig. Jag försökte gömma mig,
men han hittade mig i skjulet.
Jag hade inget val.
Jag var rädd, Henry. Han skrämde mig.
Du vet hurdan han kan vara.
Mamma, vad pratar du om?
Det är svårt för dig, så klart,
men innerst inne vet du hur han behandlade dig.
Jag var rädd att han skulle göra dig illa.
Och jag borde ha skyddat dig men gjorde det inte,
För han var inte vid sina sinnens fulla bruk.
Pappa?
Jag vet inte hur han kom tillbaka, men det gjorde han.
Men den här gången stod jag upp mot honom.
Jag skyddade dig.
Och din pojke.
Du hjälper mig väl?
Du förklarar väl det hela och får dem att förstå att jag inte hade nåt val?
Leta reda på Alan. Han känner dem.
De litar på honom. Han kan prata med dem.
Leta reda på Alan.
Den misstänkte är vit, drygt 193 cm, i 25-årsåldern.
Han är iklädd svart överrock och är att betrakta som farlig.
- Man han var väl er klient? - Det vet ni att han var.
- Ändå fick ni aldrig ett förnamn? - Nej.
Och han nämnde aldrig Juniper Hill?
Fjorton döda och fem saknade.
Nästa gång kanske ni tänker er för innan ni får en galning frigiven.
Det var kanske fängelset som gjorde honom galen.
Er mamma är fortfarande förvirrad. Jag pratar med henne i morgon.
Bara i min närvaro.
- Vad då? - Ni minns mig inte, va?
Delia Reese. Min dotter gick i Castle Rock High med er: Dana.
Jag satt i föräldrarådet.
Det är ingen fara, men er glömmer man inte.
Vad var det de kallade er?
- Svarta döden? - Är vi klara?
Och inte ens två veckor har gått sen ni kom tillbaka till stan,
och vi har en till döing i ert hus.
Samma sak med Shawshank. Mannen som sköt ihjäl alla vakterna,
skulle vara ert stjärnvittne. Ni är som en jävla blixt.
Vad har ni för tjänstenummer?
Jag hör av mig.
Hördu, kom hit.
Vad frågade hon?
Det är nåt ruttet med den här stan. Det har det alltid varit.
Därför tog jag aldrig med dig hit.
Jag hörde vad farmor sa. Jag lyssnade.
Det där om din pappa... Det förklarar ett och annat.
- Vad förklarar det? - Farmor är dement,
men berättade mer om dig på en dag än du har gjort i hela mitt liv.
Wendell... Vi kan prata om det här.
Nej, det kan vi inte, pappa. Du kan inte det.
Jag kommer till Boston så fort jag är klar här.
Jag stannar ett par veckor. Eller ännu längre.
Då kan vi väl åka nu? Tillsammans.
Snälla?
- Jag önskar att jag kunde. Men jag... - Kommer inte ifrån? Inte sant?
Jag behöver ett par dagar.
Ja...
Henry, det är Molly. Jag hörde om sheriff Pangborn,
och jag beklagar verkligen. Ring när du har tid.
Kom igen, inte igen...
Var han än dyker upp så dör folk.
Juniper Hill, Shawshank, direktör Lacy och nu Alan.
Men han ligger inte själv bakom nåt. Det är som om...
Som om andra gör det åt honom. Som om han får dem att göra det.
Jag har aldrig känt nåt liknande.
När jag var nära honom...
Han sa att han har väntat på mig.
Att han räddade mig från en källare och har väntat på mig i 27 år.
- Får jag ställa en märklig fråga? - Så klart.
Du sålde väl Lacys hus? Var du någonsin nere i källaren?
Änkan sa att hon hade slarvat bort nyckeln.
Jag väntade på dig.
Jag väntade i 27 år.
FÖRSVUNNET BARN HENRY DEAVER
Du har kommit till Henry Deaver. Lämna ett meddelande efter tonen.
Hej, Henry. Det är jag. Jag kommer förbi.
Jag klarar inte att vara ensam nu.
Kan jag hjälpa er?
Förlåt.
Jag knackade... men...
Jag är advokat och min klient är...
Era målningar...
Jag borde nog gå.
Ja, det vore nog bäst så.
Fan!
Sluta! Släpp henne!
De var bara så obehagliga.
Det var nåt som inte stämde så jag tog vägen förbi igen, för jag...
Ja, jag snokade väl.
Jag såg din mammas bil...
Det var som om jag inte längre var mig själv.
Vad i helvete...?
Vad... Vad gör du här?
Var är Henry?
Jag tror inte att han är redo än.
Redo? Redo för vad?
Men du kan hjälpa mig.
För du känner mig.
Jag vet ingenting om dig.
Jo, det gör du.
Och jag känner dig.
Dina föräldrar... De hade en tv där inne.
Ibland lät de dig stanna uppe sent och se på film med dem.
Och du satt ofta där vid fönstret,
i en stor fåtölj och lyssnade på din musik.
- Hallå? - Henry, det är pastor Appleton.
Din mamma kom precis till kyrkan och verkade förvirrad.
Hon frågade mig om sheriff Pangborn lever eller är död den här gången.
Jag erbjöd mig att köra hem henne, men hon försvann i största hast.
Jag oroar mig över vart hon...
Du målade naglarna med Tipp-Ex.
Och din säng stod här.
Ditt skrivbord stod här. Och du hade en ficklampa,
som du lyste mot höjden med.
Hur kan du veta allt det här?
Jag var där.
Där ute, i skogen.
Det var där du dog.
Swedish