ÅBENBARINGEN
Hukommelseskort (Christophe)
Kapitel 1 Rom
"Skaffe beviser."
Christophe sagde ofte: "Jeg vil skaffe beviser."
Billeder af uretfærdighederne, volden og galskaben i verden.
Han er ikke mere blandt os -
- men han lever videre gennem de billeder, vi er omgivet af.
Mine tanker går til hans ven og kollega gennem mange år Jacques.
Sammen rapporterede de fra en lang række krigsskuepladser.
Sudan, Libanon, Jugoslavien.
Jacques stod få meter fra Christophe, da han hørte eksplosionen.
15 års sammenhold...
Dine venner nedenunder vil gerne hilse på dig.
Jeg skulle ikke have ladet ham gå alene.
- Han var ikke helt alene. - Det var første gang, vi ikke fulgtes.
Journalisterne betaler med deres liv for at holde os informeret -
- i lande, hvor det er vanskeligt at komme. Tak.
Værsgo at sidde ned.
Kan jeg begynde at arbejde igen?
Hvorfor vil De ikke tale med nogen? Det kunne måske give Dem modet tilbage.
Bare sig, om jeg kan begynde at arbejde igen.
De skal hvile Dem.
Deres kone er bekymret over, at De ikke vil uden for en dør.
Er De stadig bange?
- Hallo? - Hallo. Er det Jacques Mayano?
- Ja. - Journalisten fra Ouest-France?
Ja. Hvem taler jeg med?
Jeg ringer for monseigneur Vassilis, biskop i Valence -
- og medlem af Kongregationen for Troslæren.
Hvad drejer det sig om?
Monseigneur vil gerne tale med Dem om et fortroligt anliggende.
Hvad vil det sige?
En prekær sag. Han vil tale med Dem personligt.
Derfor inviterer han Dem her til Rom. Vi dækker Deres rejseomkostninger.
Hvordan har De fundet frem til mig?
Monseigneur kender Deres arbejde. Han forklarer Dem det hele.
- Kan De ikke forklare mig det nu? - Det har jeg ikke bemyndigelse til.
Monseigneur vil selv tale med Dem. Det er som sagt fortroligt.
Kan jeg lige få hans navn?
Biskop i den katolske kirke
Sekretær for Kongregationen for Troslæren
Kom ind.
Kom endelig indenfor.
Tak, fordi De er kommet. Værsgo at tage plads.
- Er De blevet tilbudt noget at drikke? - Ja tak.
- Har De været i Vatikanet før? - Nej, det er første gang.
Alt det guld og glimmer.
Det er langt fra den barfodede mand, der priste fattigdommen, ikke sandt?
- Utvivlsomt. - Hvordan går det med Deres øre?
Bedre, tak.
Jeg har hørt om Deres ven, og det gør mig ondt.
Jeg kendte hans arbejde.
Jeg skrev til ham og gav udtryk for min beundring -
- og så var han så venlig at sende mig et af sine billeder. Det står derovre.
Tak. Så...
Jeg har fået en samling af Deres artikler.
Jeg havde allerede læst nogle på nettet. De skriver usædvanligt godt.
Har De bedt mig om at komme, fordi jeg skal skrive noget for Dem?
- Er De religiøst opdraget, Jacques? - Jeg er konfirmeret.
- Er De troende? - Nej.
Jeg tror, at der er et eller andet, men jeg går ikke i kirke.
Ved De, hvad en kanonisk undersøgelse er?
Undersøgelsen forud for en kanonisering.
Det er en kommission, som de religiøse myndigheder nedsætter -
- for at undersøge en bestemt hændelse.
Eksempelvis en mirakuløs helbredelse -
- en åbenbaring eller en overnaturlig hændelse.
Hvad er en "overnaturlig hændelse"?
Vi har samlet nogle dokumenter til Dem.
De har muligvis interesse for Dem.
Altså...
For knap to år siden -
- hævdede en 16-årig pige, at hun havde haft en åbenbaring -
- i Carbarat-regionen i det sydøstlige Frankrig.
- En åbenbaring? - En Jomfru Maria-åbenbaring.
Den slags går som reglen i sig selv igen -
- ved sognepræstens eller en god psykiaters mellemkomst.
Men nogle gange begynder pilgrimme at strømme til åbenbaringsstedet -
- eller stedet, hvor åbenbaringen siges at have fundet sted, hvilket sker der.
Politiet har fået svært ved at opretholde ro og orden.
Den unge seer hedder Anna.
Efter at hun havde sit syn, har hun været under sognepræstens vinger.
Det er en franciskaner, som ikke mere vil kommunikere med os: fader Borrodine.
Han nægter at udlevere en påstået relikvie til analyse.
Et blodplettet klæde, som Jomfru Maria skulle have givet den troende.
Der er endog tale om at bygge en ny kirke.
Situationen bliver mere og mere foruroligende.
Jeg kender slet ikke den verden. Hvad skulle jeg kunne gøre for Dem?
Lave en feltundersøgelse.
Samle beviser for eller imod disse åbenbaringer.
Det vil blive honoreret, men De har helt frie hænder.
Sådan ser det ud.
I fjor flyttede vi arkivet for det gamle Hellige Kontor til en anden bygning.
Vi går gennem kælderen. Det er hurtigere.
Må jeg bede om Deres telefon?
- Den er slukket. - Sådan er reglerne.
Lige nu går vi under den gård, De ankom gennem.
Goddag.
Fra sidst i det 19. århundrede blev der nogle gange taget fotos.
Siden kom lyd- og filmoptagelser til.
Han har fundet eksempler på fransk.
Det er åbenbaringer, den katolske kirke anerkender.
Der en sagsmappe med afhøringer af seerne og eventuelle vidner.
Fra 1961-1965 hævdede fire spanske piger at have haft åbenbaringer i Garabandal.
Hundredtusindvis af pilgrimme valfartede dertil.
Pigerne blev afhørt, fotograferet og filmet.
Men kirken har ikke anerkendt hændelserne.
Der var mistanke om, at det var svindel. Der er stadig delte meninger.
Efter flere års undersøgelse vurderede biskoppen -
- at man ikke kunne bevise, at der var tale om et overnaturligt fænomen.
Vil det sige, at det var svindel?
Man kan sige, at kirken ikke officielt anerkendte -
- at det var overnaturlige åbenbaringer, der havde været tale om.
Her ser De et sjældent dokument: en officielt anerkendt åbenbaring.
Kan jeg få lov til at se en nyligt godkendt sag?
- Jeg forstår. - L'Île-Bouchard in France.
Jacqueline Aubry, en helgeninde.
De kan finde interviews med hende på nettet -
- hvor hun detaljeret beskriver sine åbenbaringer.
Jeg traf hende sidst i 90'erne. Hun døde i 2016.
- Var der en undersøgelse? - Flere.
I 2001 erklærede ærkebiskoppen af Tours officielt stedet for pilgrimsmål.
Åbenbaringerne på l'Île-Bouchard
Når det er officielt, er det altså anerkendt?
Nej, men det kan være første skridt mod en eventuel anerkendelse.
Her ser De et notat om hændelsen.
Nej, nej. De må ikke røre det.
De er meget dyrebare.
"Jeg så den hellige jomfru og en engel, og hun smilede til Jeanne."
"Vi var Nicole, Jeanne, Laura, Sergine og mig -
- men Sergine så hende ikke."
Han kan vise Dem sager om mirakuløse helbredelser i Lourdes.
69 helbredelser er officielt blevet erklæret mirakuløse.
Den seneste er fra 1989.
Danila Castelli.
- Kaffe, tak. - Vil De også have?
Hvad mener De om de hændelser, biskoppen fortalte mig om?
Jeg ved ikke, hvilken hændelse De har talt med biskoppen om.
Er der stadig mange kristne, der tror på historierne om åbenbaringer og mirakler?
Kirken foretrækker at lade et fænomen passere -
- frem for at anerkende svindel. Til hver en tid.
Mener De, der er historier i arkiverne, man har foretrukket at glemme?
- Kan det tænkes? - Alt kan tænkes. Alt.
Med venlig hilsen monseigneur
Åbenbaringer i Lourdes
Åbenbarer Jomfru Maria sig i Medjugorje?
Guds falsknere
Kapitel 2 Budbringeren
Hil dig, Maria, fuld af nåde.
Herren er med dig.
Velsignet er du blandt kvinder -
- og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, bed for os syndere -
- nu og i vor dødstime.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn. Amen.
For Herren har du rejst dig op
blandt det forenede folk
giver du mig tegn til at fortsætte
altid videre altid videre.
Der er han. Jeg ringer.
- Goddag. Valérie. - Jacques.
- Har De haft en god tur? - Ja.
Det er denne vej. Har De alle Deres ting?
Rådhuset har lovet ekstra parkering. Det bliver værre og værre.
De andre kom i aftes.
- Hvor kan jeg leje en bil? - Det skal vi nok klare.
Kan De høre kirkeklokken? Anna ringer med den hver dag.
Klosteret ligger lige i udkanten af byen.
Det er her. Her har været varevognsudlejning.
Da de lukkede, lavede kommunen det om til lager.
I skulle jo vente på mig. Det er Mayano.
Velkommen. Fader Ezeradot.
Dr. De Villeneuve, vores psykiater. Stéphane Mornay, teolog.
- Vil De have kaffe eller te? - Kaffe, tak.
Og fader Gallois, som repræsenterer stiftet.
Jeg ser frem til samarbejdet.
En nonne stenograferer, og Paul-Eric her filmer dem.
- Bliver det filmet? - Hvis seeren går med til det.
Bestemmer hun det?
Hvis hun ikke vil samarbejde, kan vi jo ikke pudse politiet på hende.
- Har De det rart i Deres lejlighed? - Fint.
Vi fik nogle af Deres reportager.
- Dem håber jeg, vi når at tale om. - Gerne.
Der er en kaffemaskine her og et fuldt udstyret køkken nedenunder.
Indret Dem nu bare.
Åbenbaringen skulle have fundet sted tæt på "Fyrreskovshytten".
Stedet er afmærket på kortet i appendikset.
Kan vi besøge stedet?
Det vrimler med pilgrimme. Det ligner en markedsplads.
Kære Stéphane har sin egen mening om hændelserne.
Sidst jeg kom til Medjugorje, blev jeg mødt af en regn af småsten.
Det har jeg fortalt Dem, doktor.
Jeg var sammen med en tosset nonne. Søster Bara eller Mara.
Medjugorje er en lille by i Eksjugoslavien -
- hvor der skal have været åbenbaringer siden 80'erne.
Vi har alle været involveret i den sag.
Nu har de bygget kirker, hoteller og motorveje.
- Jeg har læst om det. - De har fået fastfood-kæder.
- Har vi navnet på eksorcisten? - Det står i fortegnelsen.
Hvorfor en eksorcist? Findes sådan nogle stadig?
Ja, hvert bispedømme har en.
Det er proceduren ved påståede overnaturlige hændelser.
Vi er nødt til først at sikre os, at det ikke er Satans værk.
Ligesom vi skal vurdere seerens mentale tilstand.
- De skal ikke være urolig. - Det er jeg heller ikke.
Jeg har tilføjet tre spørgsmål vedrørende det påståede budskab.
Omkring Jomfru Marias formuleringer.
Jeg stiller altså spørgsmålene, og De kan bryde ind, som De vil?
Ja da. Det er ikke en Jeanne d'Arc-retssag.
Monseigneur Vassilis har bedt os om at læse et vigtigt dokument.
De proceduremæssige regler for vurdering af påståede åbenbaringer.
Jeg vil foreslå, at De læser det højt, Jacques.
"Ifølge vedtægterne af 1978 for vurdering af åbenbaringer -
- udsendt af Det Hellige Kontor, som nu hedder Kongregationen for Troslæren -
- skal den kanoniske undersøgelse vurdere:
1. Hvordan seeren er som person, særlig vedkommendes mentale tilstand."
"Vedkommendes redelighed og moralske retsindethed -
- og oprigtighed og lydighed over for kirkens autoriteter."
"2. I forbindelse med åbenbaringen af budskabet -
- skal den teologiske doktrin være sandt, fejlfri og sammenhængende."
"3. Kommissionen skal kunne se, at seeren besidder en sund fromhed -
- og at åndens frugter fortløbende vokser i hende -
- og giver sig udslag i omvendelse og velgørenhed."
Det var det.
Lad Guds visdom vejlede os.
- Der er kommet flere i nat. - Jeg så det på vej ind i byen.
De er overalt. Det er vokset dem over hovedet.
Kom. Der er en anden indgang.
Kære brødre og søstre, Anna er blandt os.
Lad os bede til Herren.
Kære brødre og søstre. Det er en stor glæde at se så mange her.
Anna er blandt os.
Lad os takke Jomfru Maria.
- De har ikke noget at gøre her. - Lukker De Deres dør for mig?
Vi ved, hvem De er. Lad os være i fred.
Kristne lukker ikke deres dør.
- Kristne lukker ikke deres dør. - Vi ved, hvem De er. Lad os være.
Jomfru Maria gav mig et budskab om kærlighed -
- for kun den kan frelse os.
Jeg vil gerne hilse alle dem -
- der kommer langvejs fra og venter meget af os.
Dem, der kommer fra lande, der er plaget af krig og elendighed.
Jeg tænker også på dem, der ikke er nået frem.
Dem, der er blevet ude på vejene. Dem, der er døde.
De vil altid være med os. Lad os bede for dem.
Goddag. Jeg vil gerne tale med Dem.
Jeg ved, hvorfor De er her.
Kom.
Kan du høre mig? Den falder ud.
Hallo? De ringede fra en engelsk nyhedsside.
De vil lave en historie om sårede krigsrapportere.
Sig, du ikke kan få fat i mig. At jeg er sygemeldt.
Det er det, jeg siger til alle.
Hvordan er dine kolleger?
De taler helt rutinemæssigt om eksorcisme og åbenbaringer.
- Bor du godt? - Ja.
Har du dækket vinduerne til?
Nej, ikke endnu.
Jeg skal lige kigge på mine spørgsmål til i morgen.
- Pas på dig selv. - Ja.
Sådan.
Du kan stadig nå at fortryde, Anna.
Jeg er klar.
Så lad os gå.
- De kan ikke gøre dig noget, Anna. - Tak, priorinde.
Hvad laver du?
Jeg rører ved pilgrimmenes hænder.
Optagelserne må ikke offentliggøres.
Bare rolig. Det er fortroligt materiale.
Vi har ikke noget at skjule.
Så vil jeg forlade Dem.
Denne vej.
Det er kommissionen. Dr. De Villeneuve er psykiater.
Stéphane Mornay, teolog, Paul-Eric, søster Sophie, stenografen.
Fader Gallois. Og Jacques Mayano, journalist.
Værsgo.
Tag plads.
Tak, fordi De ville komme, Anna. Jacques interviewer Dem.
Vi er blevet enige om spørgsmålene.
De skal vide, at der ikke er nogen her, der vil Dem det ilde.
Før vi starter, bedes De lægge hånden på Bibelen og sige: "Jeg sværger."
- Det ved jeg ikke, om jeg må. - Det er almindelig skik og brug.
Jeg sværger.
Tak.
Først vil jeg bede Dem om at fortælle os, hvem De er, Anna.
Jeg hedder Anna Ferron.
Jeg er født af en ukendt mor den 20. januar 1999 i Lagnon.
Jeg er novice på La Providence-klostret.
Er De religiøst opdraget?
Jeg gik i kirke med bedstemoderen i min første plejefamilie.
Da hun døde, holdt jeg op.
Senere kom jeg på katolsk børnehjem, fordi familien ikke kunne beholde mig.
Spillede religion en rolle i Deres tidlige barndom?
Nej, det var ikke noget, vi talte om i familierne.
Tænkte De på Gud eller Jomfru Maria? Var det noget, De talte med voksne om?
Jeg begyndte at tale med fader Borrodine om det.
Da jeg begyndte at mærke noget.
Kan De beskrive, hvad De følte?
Det var ligesom...
Det var ligesom en kalden.
- Hvor gammel var De dengang? - 15.
Havde De hørt om åbenbaringer?
Jeg havde hørt om Bernadette af Lourdes, ligesom alle andre.
Havde De læst bøger om emnet? Eller set billeder eller film?
Eksempelvis åbenbaringerne i Fátima. Eller Garabandal eller Medjugorje?
Pilgrimmene har fortalt mig om dem, og jeg har læst om det på nettet.
Har De været med i en satankult eller nogen anden okkult bevægelse?
Nej, aldrig.
Men jeg tror, at Djævelen findes. Det er jeg sikker på. Ondskaben.
Var det fader Borrodine, der foreslog Dem at blive nonne?
Nej, sådan foregår det ikke.
Det skal komme indefra.
Jeg bad ham om at komme til at møde søstrene.
Og...
Så var det, at jeg fik den første åbenbaring.
Den første var i september for to år siden.
Det havde regnet hele dagen.
Jeg gik en tur, som jeg så tit gør.
- Var De alene? Ja.
Det var koldt.
Da jeg kom til det første refugium, så jeg et lysskær længere fremme.
Et lysskær? Kan De beskrive det lidt nøjere?
Jeg troede, det var genskær af solen fra stenene, der var våde efter uvejret.
Hvor langt væk fra det stod De? Kan De vise mig det?
Det ved jeg ikke.
Heromkring.
Blev De blændet?
Måtte De kigge væk eller lukke øjnene?
Nej, det var et blødt lys.
Meget blødt.
Havde det en form?
Da jeg kom nærmere, kunne jeg se, det var formet som et menneske.
Troede De, at det var en rigtig person?
Nej, jeg var godt klar over, det var noget andet.
Hvad?
En kvinde.
En meget smuk kvinde.
Iført slør og en helt simpel kappe.
I hvilken farve?
Kjolen var hvid eller meget lys -
- og kappen var himmelblå.
Og?
Så hørte jeg en stemme.
En rolig stemme.
- Talte den til Dem på fransk? - Ja.
Den sagde: "Du skal ikke være bange."
Sagde De noget?
Nej, jeg kunne ikke få et ord over mine læber.
Hvad sagde hun helt nøjagtig til Dem? De præcise ord?
Hun sagde: "Jeg kan høre verden skrige."
Hun bad mig hjælpe folk omkring mig med at lære at ofre sig selv -
- og hjælpe de fattige og dem, der lider.
Og så bad hun mig om at bygge et hus til sin søn.
Et sted, der var åbent for bøn.
Fortsæt, Anna.
Det tog ikke særlig lang tid. Lyset opløste sig.
Og så var jeg alene igen. Der var ikke en lyd.
Jeg gik hjem, låste mig inde på mit værelse og ville ikke tale med nogen.
- De kunne ikke fortælle vennerne det? - Nej.
De ville tro, jeg var sindssyg.
Senere besluttede jeg at fortælle fader Borrodine om det.
- Og det gjorde De så? - Ja.
- Hvor længe efter? - Flere uger. Måske en måned.
Hvordan reagerede han?
Han sagde, at det var blasfemi og kaldte mig stolt og opmærksomhedssøgende.
Hvordan hørte andre om, hvad der var sket?
Der var ingen, der vidste det. Vi holdt det hemmeligt i over et år.
Men efter den anden åbenbaring begyndte folk at snakke.
- Søster Elisabeth, vil De hente bilen? - Farvel, Anna.
- Søster. - Farvel.
Jeg lyver ikke.
Åbenbaringsstedet
Åbenbaringerne i Carbarat
Strålende flamme nær ved Gud
Helligånd, omfavn os
som kviste i det samme bål
lad os gløde af din kærlighed.
Kapitel 3 Anna
Herre
frels os.
Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.
De taler med Jacques Mayano.
Jeg er med i den kanoniske undersøgelseskommission i Carbarat.
De har skrevet artikler om hændelserne, og jeg vil gerne møde Dem.
De får mit nummer:
06-58-68-09-18.
Mange tak. Jacques Mayano.
Guten Tag, Anna. Goddag. Hvordan har De det?
- Godt. Og De? - Glimrende, tak.
Det er en gave til Dem. Fra hele Philadelphia.
De ville gerne se dem i virkeligheden. Ikke bare på nettet.
Jeg ville gerne bede med dem.
Har De set de små ting, vi har slået op på vores hjemmeside?
De er blevet kopieret overalt.
Benoît er lydmand, og Christophe er kameramand.
Man nærer stor kærlighed og respekt for Dem derovre.
Godt. Jeg stiller spørgsmålene på fransk -
- og De svarer naturligvis også på fransk.
Det vil blive synkroniseret på flere sprog -
- for interviewet kommer til at ligge på nettet i mange lande.
Jeg har fuld tillid til Dem.
Værsgo.
Goddag, Anna. Jeg lægger ud med et helt enkelt spørgsmål.
Hvordan har De det?
Fint.
Godt. Kristne fra hele verden valfarter til Carbarat for at se Dem.
Hvad betyder det for Dem?
Jeg tror ikke på den relikvie. Materialet, blodpletten.
- Jeg køber det ikke. - Hvorfor?
Jomfru Maria har altid symboliseret kærlighed, mildhed og forståelse.
Hun kan ikke associeres med noget voldeligt.
Det står i modsætning til traditionelle åbenbaringer.
- Det er måske et nyt tegn. - Det er udelukket.
Det kan ikke udelukkes, kun fordi det ikke er sket før, vel, Jacques?
Vi må have analyseret stoffet. Hvem kan få fat i rammen?
Politidirektøren. Hvis han mener, den er en trussel mod lov og orden -
- kan han konfiskere relikvien og lade biskoppen få den analyseret.
- Også i et kloster? - Klostrene tilhører staten.
Og staten kan beslaglægge, hvad de vil.
Vil pilgrimmene tillade det?
- Har du det godt? - Ja.
Værsgo. Priorinden sagde, at du skulle hvile dig.
Der er plads til omkring 800 pilgrimme i kirken -
- ligesom i Medjugorje.
Lige nu har jeg ikke engang lov til at holde messe i mit egen sogn.
Skal kommissionen også afhøre Dem?
Det har jeg sagt nej til.
Hvad skulle det nytte?
Biskoppen udviser mere og mere fjendtlighed mod os.
Og nu denne kommission...
Det giver styrke at tænke på hendes øjne, fader.
Annas øjne.
Jeg har aldrig før set et blik som hendes.
Hun var ikke noget tilfældigt valg.
De gør allerede meget.
Vi må være tro imod budskabets beskedenhed og klarhed.
Det er den eneste sandhed.
Jeg forstår, fader.
Vi må bevare værdigheden.
Være værdige til det nådestegn, hun modtog.
Jeg hedder Jacques Mayano. Vi talte i telefon om Anna.
Hun havde lysere hår dengang.
- Hvor gammel var hun, da hun kom her? - Seks år. Hun var lille.
Myndighederne anbragte hende hos os.
- Hvor var hun før? - På småbørnshjem og børnehjem.
- Har De haft mange børn i pleje? - Ja.
De er her nogle år, og så kommer de hjem til deres familier eller på børnehjem.
Jeg gemmer deres tegninger som et minde om dem. Sid ned.
Nu får vi besøg af pilgrimme, som vil se, hvor pigen sov.
De rører ved stenene, træerne. Jeg har samlet det, jeg har.
Har De gemt karakterbøger sundhedsattester og den slags?
Når børnene flytter, får de deres papirer med.
De er vigtigt for alle parter at få brændt broerne.
De skal vende et blad, når de skifter familie.
Ellers gør det for ondt, hver gang de skal sige farvel.
Jeg kan se, at hun ikke havde problemer i skolen.
Hun var ikke videre interesseret i skolen, men hun var en sød pige.
Der var ingen problemer med hende. Hun var en enspænder.
Hvorfor flyttede hun?
Min mand døde, og jeg var alene med tre plejebørn, og det var for meget.
Vi havde mange problemer med de store. Anna var 14 år.
Hun kom tilbage til børnehjemmet.
Må jeg tage nogle billeder af papirerne og billederne af Anna?
- Ja. Nu er det vel lovligt? - Ja, det skal De ikke tænke på.
Det var hendes værelse. Nu har jeg strygerum herinde.
Der sov hun i otte år.
Vi har hængt det op af respekt for hende.
Hvad mener De om åbenbaringerne?
Da jeg så hende sidste år, sagde hun, det var sandt.
Hun ville ikke lyve for mig. Hun er ikke nogen løgnhals.
Skal De afgøre, om det har fundet sted?
BØRNEHJEM
"Fader."
"Jeg vil hermed gerne gentage mit ønske om at blive novice på Deres kloster."
"Jeg vil gerne vie mit liv til bøn og til at hjælpe dem, der lider."
"Jeg ved, at meningen med mit liv er at tjene Gud."
"Jeg vil gerne flytte fra børnehjemmet til klosteret, så snart det er muligt."
"Jeg kan ikke blive her sammen med de andre piger."
"Jeg er sikker på, at jeg skal leve mit liv et andet sted."
"Jeg vil gerne indvi Dem i en oplevelse, jeg har haft."
"Det er en stor hemmelighed, og jeg har ikke andre at tale om den med."
"Jeg er bange for det, der kan ske."
"Selv om min frygt forsvinder, når jeg retter blikket mod himmelen."
"Hjælp mig. Se i nåde til mig."
"Anna."
Hvilken vej gik hun?
Fra buskadset gik hun op over skråningen og forsvandt på den anden side.
- Derovre? - Ja, derovre bagved.
Hun skreg rigtig, rigtig højt.
Et kæmpe skrig.
Lød det som en, der var bange?
Ja, rigtig bange.
- Det var et skrig, man ikke glemmer. - Samme dag som åbenbaringen?
- Ja, for så hørte vi senere om den. - Og lagde to og to sammen.
- Dagen efter? - Længe efter. Folk begyndte at snakke.
Så De, hvordan hun var klædt?
Nej, hun var langt væk. Vi nåede det ikke.
- De så ikke hendes ansigt? - Nej, hun havde ryggen til os.
- Hvor gammel var hun? 10-12 år? - Lidt ældre. 14-15 år.
- En ung pige? - Ja.
Ja, det var et gennemtrængende barneskrig.
"Et skrig, man ikke glemmer."
Alt det sludder om skrig og rædsel og blodpletter. Hun er fantast.
Har De læst hendes sagsmappe?
Ja, det har jeg.
Hun var kun 16 år, så hun kom i "praktik" på klosterets fabrik.
Hun gik ud af skolen, og da hun fyldte 18, blev hun novice -
- og det var der ikke nogen, der kunne modsætte sig.
Det var enten i lære som damefrisør eller helgenindevejen.
Hun indvilligede i alle vores undersøgelser.
Og?
Jeg har ikke konstateret alvorlige fysiske eller psykiske lidelser.
En opvækst på børnehjem og i plejefamilie sætter vel sine spor?
Vi er lige startet.
Hvad er hun så?
Bare en outsider, der trængte til noget opmærksomhed?
En stakkels pige, der ikke kunne klare skolen, livet, andre mennesker?
Hvad er det for en verden, vi skal lære at leve i?
Hvad er det for en verden?
Lad os erindre pave Frans' ord.
"Hvem har i dag modet til at tage ansvar for andres lidelse?"
Når vi ser et medmenneske, der ligger halvdød i vejkanten -
- tænker vi måske "stakkel", når vi ser billedet af ham på internettet.
Men vi går bare videre -
- og efterlader ham der.
Wellness-kulturen gør os selvoptagne -
- og ufølsomme over for andres nødråb.
Vi lever måske nok i smukke bobler, men de er indholdsløse.
De er illusionen om det uvæsentlige.
Det midlertidige.
En illusion, der fører til ligegyldighed over for hinanden.
Vi er havnet i en global ligegyldighed.
Hellige Maria, Guds mor -
- vi takker dig for det budskab om nåde, du har sendt os.
- Goddag. - Goddag, Anna.
Jeg så Dem på nettet. Jeg vidste ikke, hvem De var.
- Fortsæt, Anna. - Jeg vil gerne...
Goddag, fader.
Det var en rigtig smuk prædiken.
Kommissionen fører ikke til noget godt.
Det er en kirkelig undersøgelse. De er præst.
Jeg beder for Dem.
De skal ikke bekymre Dem om mig.
Farvel.
Vi går, Anna.
De har endnu ikke forstået det, hr. Mayano.
Anna har fået Dem hertil for at prøve os.
- Tror De virkelig, hun kan det? - Ja, det gør jeg.
Det tror jeg virkelig.
Hvor skal jeg hente dig?
- Skal vi sige samme sted som sidst? - Vær nu forsigtig, ikke?
- Hvordan går det? - Stille og roligt.
Tak.
"De kærligste hilsner til dig, Anna. Også fra Paul."
"Skriv snart. Mériem."
- Er du glad for at være her? - Det stinker.
Har du set drengen igen? Ham, du slog?
Nå, ham. Hans familie ville ikke have, at jeg besøgte ham på hospitalet.
Forsøg at komme til at se ham, så du kan sige undskyld. Det er vigtigt.
Det kan jeg da godt.
Undskyld.
Ukendt nummer
Hallo? Hallo?
Jeg ved, De besøgte min første familie. Jeg håber, de har det godt.
Anna. Hvorfor skreg De?
Hvad blev De bange for?
De er ikke som de andre.
Det er til det program, vi deler ud på hyldestdagen.
Jeg synes, vi skal vælge det, der virker mest oprigtigt -
- enkelt og ydmygt.
Hvad synes De?
Det her.
De stråler.
Eller det her. Deres blik... Det er så klart og rent.
Det kan jeg godt lide.
Her. Lucie Marisco er journalist.
Hun har undersøgt Annas åbenbaringer.
Sidste år forlod hun så pludselig avisen.
- Ved man hvorfor? - Ikke rigtig.
Redaktøren ville tilsyneladende droppe historien.
- Er hun katolik? - Nej, det er det interessante.
I sin mail skriver hun, at ingen var interesseret i sandheden.
Hverken butiksejerne, stiftet eller pilgrimmene.
Hun forklarer, hvorfor alle foretrækker, at det forbliver et mysterium.
Både dem, der tror på det, og dem, der ikke gør.
- Biskoppen startede vores undersøgelse. - De har ikke længere noget valg.
De har ingen indflydelse på Borrodine mere.
Stiftet har officielt bedt om at få relikvien analyseret.
Hvad mere kan de gøre?
Borrodine har missioneret i Indien og i Asien.
Og han har startet en humanitær bevægelse i Filippinerne.
Intet kompromitterende.
Tværtimod omtales han som en hengiven Guds tjener.
Han sætter sig op mod sin biskop. Det burde bringe ham i miskredit.
Politiet vurderer, at der ikke er tegn på nogen ulovlig interessekonflikt.
Hverken han, seeren eller folk omkring dem har stukket penge til side.
Hvad med ham, der altid er ved hans side? Anton Meyer?
- Han har også været der fra starten. - Borrodine er mere og mere isoleret.
Han har brug for Meyers katolske netværk til at lægge pres på biskoppen.
Tror De, Anna er knyttet til dem?
Har hun noget valg?
Kapitel 4 Ikonet fra Kazan
Goddag.
- Goddag. - Cécile.
Det er hende med det korte hår. Og det er mig.
Det er vildt, at hun allerede dengang bar på den hemmelighed.
Det er Delphine. Og Assata.
Mériem. Maïa. Hun havde noget med skjoldbruskkirtlen.
Den sorte dreng hedder Joachim. Han røg ud i noget og forsvandt.
Havde Anna en kæreste?
Nej. Det talte hun i al fald ikke om. Hun ville jo også være nonne.
Prøv lige at se den her liste.
Kan De se, om alle de piger, der var her samtidig med Anna, er med på den?
Amélie Cassaigne... Hun tog til Nancy for at studere.
- Vil De have et glas vand? - Ja tak.
- Hvordan husker De Anna? - Vi var ikke sådan veninder.
Der var aldersforskel, og jeg var jo pædagog, så der var en vis distance.
Anna lagde afstand til alle.
- Vidste ingen, hvad hun havde set? - Nej.
Havde hun sagt, hun havde set Jomfru Maria, ville folk tro, hun var tosset.
Så var hun blevet et let offer.
Pigerne er hårde ved hinanden. De lever i konstant frygt.
- Hvem var hendes nærmeste ven? - Mériem.
Mériem Almedia. De delte værelse den sidste tid på børnehjemmet.
De var mere eller mindre uadskillelige.
- Hvor tætte var de? - Sådan var det ikke.
De var som to søstre, der havde mistet deres forældre.
Forstår De det?
- Hvor er denne Mériem i dag? - Det ved jeg ikke.
Hun flyttede til en plejefamilie.
De kan spørge min kollega. Måske ved han noget.
- Hvad syntes De om fader Borrodine? - Vi var imponeret af hans rejser.
Han var meget beskyttende over for Anna, især da Mériem flyttede.
- Hvad skete der da? - Anna lukkede sig inde på sit værelse.
Det tog hårdt på hende. En dag smuttede hun fra børnehjemmet.
- Og tog hen på klosteret? - Vi ved ikke rigtig, hvad der skete.
Ved at blive nonne slap hun for myndigheder, skole og så videre.
Tror De, der var noget mellem Borrodine og Anna?
- De tror altid, at det er det. - Det skal jo lige vendes.
Måske fandt hun på det for hans skyld. For en forelsket pige gælder alle kneb.
En forelsket pige taler ikke så meget om det.
Avisen spørger, hvad du laver. De er selvfølgelig bekymrede.
Det får de ikke at vide. I al fald ikke lige endnu.
Det ville de ikke kunne forstå.
- Går det bedre med dit øre? - Ja.
- Har du haft nogen anfald? - Hvad?
Har du det godt?
Ja. Hvorfor?
- Gider du ikke at tale med mig? - Jo, jo.
Gabriel går til eksamen, ikke?
Jeg har set Anna på nettet.
Og?
Det er skræmmende.
Hvad for et liv får hun efter det her?
Det ved jeg ikke.
Jeg undersøger hændelserne i Carbarat.
De var på børnehjem med Anna fra 2012-2013.
Det er en kanonisk undersøgelse.
En kommission, som har bedt mig tale med alle, som var tæt på Anna dengang.
Jeg ville spørge Dem, hvad De husker om Anna.
Nå, De er flyttet?
Det er en halv time fra Dem.
Kan De huske Stéphanie Berlamont? Okay.
Marie-Amélie Jacob?
Delphine Barjoux? Ved De, hvor jeg kan få fat i hende?
Det siges, at hun er flyttet.
11-24-52.
Hvor ligger La Roche des Arnaux helt præcis?
Maïa Lonkeu? Er De sikker?
Kan jeg kigge forbi hos Dem?
I Paris? Nej, nej.
Jeg kan være der om en halv time.
Det er bare et par spørgsmål om Anna. Det er hurtigt klaret.
Det er Mériem. Og det er hendes kæreste.
Hvem var han?
En, hun havde mødt i en forening. En russisk fyr.
- Hvad for en forening? - En støtteforening.
De støtter folk, som er alene eller fattige.
Også indsatte.
- Var hun fængselsbesøgsven? - Ja.
Talte hun med Dem om Anna og hendes åbenbaringer?
- Nej. - Nej. Aldrig.
Vi hørte først om det senere.
Efter børnehjemmet mistede de altså kontakten?
Jeg har aldrig set dem sammen.
Hun kom aldrig her, men de kan jo godt have mødtes.
- Hvad hed kæresten? - Pavel.
- Kender De hans efternavn? - Nej.
Jeg ved ikke engang, om han hed Pavel.
- Hvorfor siger du det? - Det ved jeg ikke.
Hvad lavede han?
Han havde været i militæret og rejste omkring.
De ligger i øverste skuffe.
Det her brev kom, efter at de var rejst.
Det er fra en indsat, hun besøgte. Lumio.
Han kunne ikke forstå, hvorfor hun bare var forsvundet.
- Gaspard Lumio. - Nemlig.
Hvilket forhold havde hun til den indsatte?
Hun tog hen og talte med ham. Om evangelierne og tilgivelse.
Det pigebarn ville altid hjælpe andre.
Talte hun om, at hun ville være nonne?
Mériem? Nej, hun ville ud at rejse. Ud at se verden.
- Hun var altid på farten. - Og så var hun forelsket.
- Har De noget imod, jeg tager det med? - Nej.
- Vil De have kaffe? - Ja tak.
- Får vi dem tilbage? - Ja.
- Hvad er det? - En gave fra Pavel.
Da de rejste, gav han os den.
- Sagde han, hvor den kom fra? - Fra dengang han var soldat, tror jeg.
Den var i stykker. Han reparerede den.
- Må jeg fotografere den? - Ja.
- Hvad mener du med "tilfældighed"? - Tilfældigheder sker jo.
Det kan ikke være tilfældigt, at jeg støder på den derude på bøhlandet.
- Det er indbildning. - Jeg står jo med den lige her.
Hvad er du bange for?
Det ved jeg ikke.
Anna? Jeg skal tale med Dem. Hvem er Mériem?
Hvad skete der med Mériem?
Hvem er Mériem?
Ukendt nummer
Hallo?
Har han fortalt, hvad der skete med hans fotografven?
Jeg kender historien, men har den ikke fra ham.
Det er ubehageligt at stå bag ved en, der ikke svarer.
Hvad tror De, fader?
Troen har mange ansigter.
Goddag.
- Ingen må se mig her. - Kom ind.
- Vil De have noget at drikke? - Ja tak.
Et glas vand?
De kan bare lægge jakken.
- Værsgo. - Tak.
Kan De gå og komme, som De vil?
Fader Borrodine bad mig om at lade være med at tale med Dem mere.
Men De hører ikke efter?
Folk så, hvad der skete i gymnastiksalen. De virkede vred.
- Fader Borrodine nævnte det senere. - Hvad sagde han?
At han hellere vil bede end lytte til folk, der angriber os.
- Hvem angriber Dem? - Folk, som er bange.
- Er De bange for ham? - Nej. Han har altid beskyttet mig.
Skræmmer alt det her Dem?
Ja, lidt. Men jeg er tillidsfuld.
Jeg vil gerne hjælpe Dem, Jacques.
Hjælpe mig?
Undersøgelsen må ikke blive pinefuld for Dem.
Jomfru Marias budskab handlede om kærlighed og fred.
Jeg ved, at De har brug for en ven.
Kom og sæt Dem ned.
Anna... Fortæl om Mériem.
Vi var venner på børnehjemmet.
Hvorfor rejste hun?
Fordi hun gerne ville.
Vidste De noget om hendes russiske kæreste, Pavel?
Kæreste? Nej. Hvor skulle jeg vide det fra?
Har De aldrig haft en kæreste?
Jeg ved, at jeg forbliver jomfru. Det har jeg vidst længe.
Det har givet mit liv mening. Det er Gud, jeg elsker.
Generer det Dem ikke, at De ikke ved -
- hvordan det er at elske med en dreng... eller en pige?
Er det ikke smertefuldt?
Det er en smuk smerte. Meget smuk.
Der er en, der siger, at han hørte Dem skrige på stien lige efter åbenbaringen.
Skrige? Jeg skreg ikke. Hvorfor skulle jeg skrige?
Det sagde han bare.
Jeg skreg ikke.
Så lyver han måske også?
Folk lyver om åbenbaringerne. Jeg har hørt alt muligt vrøvl.
Jeg prøver bare at forstå, hvorfor han siger, han hørte Dem skrige.
Hvorfor forsvandt Mériem?
Og hvorfor har jeg på fornemmelsen, at alle Deres svar er konstruerede?
De har for meget vrede i Dem til at acceptere det, jeg så.
Jeg er kommet for at bede Dem om noget.
Kommissionen vil analysere klædet.
- Det må De ikke. Det er helligt. - Jeg kan ikke forhindre det.
- Jeg beder Dem. De må ikke røre det. - Rejs dig op, Anna.
- Jeg hjælper Dem. Gør noget. - Rejs dig op, Anna.
- De har ikke ret til det. Lad være. - Anna... Vær sød at rejse dig op.
- Lov mig det. - Rejs dig op.
Jeg kan ikke gøre noget.
- Anna? - Ja.
- Er du okay? - Ja, undskyld. Jeg kommer nu.
- Hvordan kommer du hjem? - Jeg går. Der er ikke så langt.
Kommer De til hyldestdagen i næste uge?
- Vil du gerne have det? - Ja. Det er vigtigt, at De kommer.
Tak.
Jeg ved, at Guds moder beskytter os.
Hun hed Safia Ayad.
A-Y-A-D.
Det var i 2005.
Jeg har kun hans navn. Ikke navnet på fængslet.
Gaspard Lumio.
Gaspard Lumio. L-U-M-I-O.
Har De et nummer, hvor jeg kan få fat i hans advokat?
Du ser ikke rask ud, Anna.
Du har ikke spist din frokost.
Er det noget, vi skal tale om? Vi kan mødes.
Jeg vil bare bede om Deres velsignelse. Det tager ikke særlig lang tid.
Det er vores gaver til alle de sogne, der støtter os.
De skal bare velsignes. Men det er vigtigt for folk -
- at De har rørt ved tingene.
Safia var 25 år, da hun døde.
Der var ingen familie, der trådte frem. Jeg stod for begravelsen.
Det er obduktionsrapporten.
Hun var født i 1982 i Djelfa i Algeriet.
- Muslim, altså? - Ja.
Hun levede sammen med en sjuft, der forlod hende og et lille barn.
Hun gav barnet fra sig og strejfede rundt i regionen.
Hun fik altså et barn i '97 eller '98? Var det en dreng eller en pige?
En pige.
En pige på 17-18 år besøgte regelmæssigt Lumio i fængslet.
Jeg har et billede af hende.
Her skal De se.
Mériem. Mériem Almedia.
- Er det hendes rigtige navn? - Det tror jeg.
- Og De har ikke fundet andet på hende? - Nej.
Det virker, som om hun er gået under jorden.
Jeg må løbe. Jeg skal i retten. Held og lykke. Ring, hvis...
- Er der et brev til mig? - Ja.
Hvor længe siden er det, du har spist?
Hvor langt har du tænkt dig at gå?
"Jeg tænker på dig hver dag."
"Jeg venter på dig nu og i det næste liv. Mériem."
Jeg var bange for, at De skulle fare vild.
- Har De det godt? - Ja.
Kommer De tit her?
Ja, når jeg trænger til at være alene.
- Gør De ofte det? - Det sker.
- Bjergene er smukke, ikke? - Jo.
Kan De høre floden?
- Hvornår har De sidst været hjemme? - Ikke siden jeg kom hertil.
Savner De ikke familien?
Jo, men det er bedre for dem, at jeg er langt væk, så længe det står på.
- Så længe hvad står på? - Stiller De spørgsmålene i dag?
Jeg forsøger bare at lære Dem at kende.
Vi kan lade undersøgelsen ligge lidt. Eller skal notesblokken frem?
Kender De historien om antikvitetshandlerens søn?
Da antikvitetshandleren døde, arvede sønnen butikken med alt inventar.
Han fandt en kuvert, hvor der stod "Må ikke åbnes" på.
Han troede, at det var faderens testamente, og lod den ligge.
Hele livet tænkte han på, hvad den indeholdt.
Da han var lige så gammel, som faderen var blevet, åbnede han kuverten.
Ved De, hvad der var i den?
"Må ikke åbnes" -klistermærker -
- som faderen satte på æsker fra butikken.
Den var god.
- Har De ikke ledt efter Deres forældre? - Nej.
Jeg fik en familie her. En familie, jeg selv valgte.
Har De ondt?
- Hvor gør det ondt? - I mit øre.
Det er, som om nogen jager... Jeg troede, det var overstået.
Bare rolig. Det går over.
Omsider er jeg fuld af kærlighed og længsel.
Jeg stiller mig til rådighed med krop og sjæl, Herre.
Min kærlighed er glødende.
Som en flamme vil den løfte sig mod himmelen, når mine dage er omme -
- og så vil jeg omsider lære kærligheden at kende.
- Det kan De ikke tillade Dem. - Fingrene væk.
- Lad det være. - Forsigtigt.
Det kan De ikke tillade Dem. De befinder Dem i Guds hus.
- Stop! - Rør det ikke. Det er helligt!
Stop! Stop!
Stop! Lad det være!
Stop...
Hold op med at filme det.
Hun har intet spist, fader.
Jeg ved, at du i al hemmelighed har mødt journalisten fra kommissionen.
Hvad skete der?
Er der noget, jeg bør vide?
Kapitel 5 Afsløring
Gud være lovet. Alle internetforbindelser virker.
Goddag, fader.
Over 15 bedegrupper vil være forbundet på én gang i USA.
Ti i Holland, Østrig. Og Frankrig, naturligvis.
Nu skal De se. Philadelphia, kan I høre mig?
Hvordan har hun det i dag?
Først da pilgrimmene begyndte at valfarte til stedet -
- blev kirken interesseret i Bernadettes åbenbaringer.
De troende har altid været et skridt foran kirkens vurdering.
Og det samme gælder her. De troende er her sammen med os.
Jeg ved det godt.
Tror De, hun bliver i stand til at komme?
Den kommission er ren gift.
En prøvelse.
Ja. Ondskab.
Ondskabens ånd.
Den er i os alle.
Jeg fandt Deres brev hos Mériems plejefamilie.
Jeg ved, at hun besøgte Dem.
Har De hørt fra hende for nylig?
Ved De, hvor hun er?
Er hun Safias datter?
Anna?
Anna? Anna?
Kan du høre os, Anna?
Du er nødt til at spise, Anna.
Hører du?
Du er alt for hovmodig.
Måske vidste Mériem noget, men forsvandt eller blev skaffet af vejen.
Vi skal efterforske en åbenbaring, ikke et bestialsk drab.
Sæt, der er en sammenhæng?
Så fortoner de kanoniske principper omkring en Maria-åbenbaring sig.
De kanoniske principper? Mériems mor blev myrdet.
Datteren ville møde drabsmanden.
De blev venner. Hun skrev til ham om tro og tilgivelse.
Moderens morder.
- Og Annas bedste ven. - Det er naturlig kristen adfærd.
Hun forsvandt, da åbenbaringerne startede. Er det ikke et tegn?
- Er De begyndt at tro på tegn? - Det vedkommer ikke os.
Det vedkommer mig, for det minder ikke om noget, De kender til.
De "kanoniske principper" kan være en måde at lukke øjnene for virkeligheden.
De forstår ikke vores mission.
Jo, jeg gør!
Man inddrog mig, netop fordi jeg arbejder anderledes.
For at få noget konkret.
Ja, De befinder Dem i "virkeligheden", men virkeligheden er en illusion.
Sandheden skal findes andetsteds, og det er det, De ikke forstår.
Jeg vil vide, om man har løjet for mig eller ej.
Om jeg kan tro på det, pigen siger. Jeg vil have nogle kendsgerninger.
Undskyld.
Ukendt nummer
Kommer De i morgen?
Ja, det gør jeg.
- Kommer De og taler med mig? - Ja.
Hvordan har De det?
Er der noget, jeg kan gøre?
Martyrdom er en belønning, Jacques.
Jeg håber, jeg fortjener at lide så meget. Tak.
Træd tilbage. Giv hende plads til at trække vejret.
Kom, Anna.
Kom. Tag fat i hende.
Vær venlige at træde til side.
Anna?
Lad nu os.
Kom nu. Træd til side.
Kære brødre og søstre.
Det er en tung byrde -
- at være blevet udvalgt til at være Guds mors sendebud.
Animus fortis.
Om end sjælen er stærk, så er kroppen skrøbelig. Lad os bede for hende.
Træk vejret normalt. Træk vejret.
Hvor længe er det siden, De har spist?
Tak, doktor.
Hvordan har hun det?
Jeg tror, De er farlig.
Jeg tror, De er tom.
Det kan jeg se i Deres øjne.
Jeg må give Dem mine konklusioner, men ikke udlevere rapporten -
- som er fortrolig.
Min første kommentar drejer sig om stoffet.
Utvivlsomt et flået lagen at dømme efter hjørnerne.
Faktisk er det helt almindeligt masseproduceret, moderne stof.
En blanding af bomuld og hør.
Et helt almindeligt lagen, som man kan købe overalt.
Hvad med blodet?
Det stammer fra en mand, men vi kan ikke datere det.
- Ikke når blodet er tørret. - Tog De en dna-prøve?
Ja, ifølge den drejer det sig om en hvid mand i 30'erne.
En, der findes i politiets database?
Spørg dem. Den har jeg ikke adgang til.
Men det interessante er, at blodtypen er AB rhesuspositiv.
- AB rhesuspositiv? - Hvorfor er det interessant?
Den blodtype har man fundet på mange hellige relikvier.
Hvad vil det sige?
Man har fundet denne blodtype på forskellige relikvier.
Ligklædet i Torino -
- den hellige tunika i Argenteuil og ligklædet i Oviedo.
Er det videnskabeligt bevist, at de stammer fra Kristus?
Nej, kirken tillader de troende at ære dem -
- men garanterer ikke for kendsgerningerne.
Hvad havde De håbet på? Beviser?
Beviser på hvad? Når der er beviser, har man ikke mere noget valg.
Så er der ikke noget mysterium.
Troen er et frit, bevidst valg. Man vælger at tro på mysteriet -
- og behøver ingen beviser, relikvier eller blodtype.
Der er ikke noget mysterium. De har fyldt os med løgn fra starten.
Det er én stor løgn med moderne tekstil. Det har intet med tro at gøre.
Har De aldrig troet på Anna?
Hvorfor skulle jeg tro på hende? Hvorfor?
Kæreste brødre og søstre.
Den store synd i den moderne verden er måske -
- at man ikke tror på det, man ikke kan se.
I jagten på banale beviser på det store mysterium -
- har undersøgelseskommissionen begået adskillige fejl -
- klokket i det og ydmyget folk.
Men... Anna har åndens styrke i sig.
Vi ved i dag, at en storslået skæbne venter hende.
For hende er sandheden helt enkel.
Hun er en helgeninde.
Det er ganske enkelt sådan -
- at disse billeder af Moder Teresa bevægede mig, som de har bevæget andre.
De var årsag til, at jeg valgte at leve det liv, jeg gør.
HVEM ER DE FRANSKE PRÆSTER I AFRIKA?
I 1981 indeholdt den endelig rapport -
- om ligklædet i Torino en afgørende pointe.
Vi ved, at det drejer sig om blodtypen AB rhesuspositiv.
JEG HAR SAMME BLODTYPE SOM KRISTUS
Folk har stadig den blodtype. Jeg er selv AB rhesuspositiv.
Ja, Jacques?
Det var Anton, der fandt på det med ligklædet.
Hvor er De? Skal jeg komme hen til Dem?
- Resten ved jeg ikke noget om. - De trænger til at hvile Dem.
Hvad så hun? Hvad skete der med Mériem?
- Hvorfor tror De, hun er forsvundet? - Hun går ikke uden at sige noget.
Det har hun aldrig gjort før. Aldrig.
Vi har ikke hørt noget.
- Har De ringet til hospitalet? - Der er hun ikke.
- De forsøger at gøre hende tavs. - Vi må gøre noget. Jeg tager derhen.
- Det er ikke vores sag. - Ikke?
Tak.
Ukendt nummer
- Er De Jacques? - Ja.
Ved du, hvor Anna er?
Hun sagde, at jeg skulle give Dem de her.
MÅ IKKE ÅBNES
Kan De høre mig? Sig noget.
Hallo?
Frøken, lad være med at lukke øjnene.
- Hold øjnene åbne, frøken. - Hendes puls er svag.
Blodtryk: 70/40. Puls: 130.
Åndedrætsbesvær.
Frøken?
Hun blegner.
- Der er stadig puls. Faldende blodtryk. - Hun tager droppet ud.
Jeg kan ikke mærke hendes puls. Bliv hos os, frøken.
Træd tilbage. Vi støder.
- Træd tilbage. - Tre, to, en...
Giv hende 300. Vi støder.
Der er stødt.
Det var mig, der havde brug for hende.
Var det ham, der gav Dem klædet?
Det var bare et symbol.
Hvem er han? En charlatan?
En, der er faret vild.
Jeg er også faret vild.
Løj hun så?
Det skal jeg ikke udtale mig om.
Men De ved det.
Ikke endnu.
Kapitel 6 Mériem
Monseigneur, vedlagt finder De resultatet af den undersøgelse -
- De bad om min assistance til.
Der er afhøringer, vidneforklaringer og udtalelser fra de eksperter -
- jeg undersøgte Annas påståede åbenbaringer sammen med.
Nu er det op til Dem at drage Deres egne konklusioner.
Jeg tænker på hende og på dem, der elskede hende.
Dem, der gerne vil tro på mirakler.
Jeg tænker på det, hun betød for mig... for os.
Hun tog sin hemmelighed med i graven.
Nu vil jeg tage hjem og komme videre med mit liv og mit arbejde.
Tak for missionen. Den rejste spørgsmål, jeg ikke vidste fandtes.
Og jeg kender ikke alle svarene.
Jeg tænker på historien om en engel -
- der kom for at fortælle en jomfru, at hun bar Guds søn.
Jeg tænker på min afdøde fotografven -
- som brugte sit liv på at skaffe beviser, billeder af sandheden.
Men hvilken sandhed? Hvilke billeder?
Sandheden kan altid findes andetsteds.
Hvordan kan vi tro på det, vi ikke kan se med det blotte øje?
Jeg har set meget rundt omkring i verden -
- men sammen med Anna opdagede jeg en verden, jeg ikke kendte.
I dag ved jeg, at sjæle har deres egen verden.
Den verden kendte jeg ikke.
Mine allervarmeste hilsner, monseigneur.
Jacques Mayano.
Goddag. Jeg skulle tale med Mériem Almedia.
Goddag.
Kan jeg hjælpe Dem?
Jeg vil gerne tale med Dem om Anna.
Hun forærede mig brevene.
Anna så ikke noget.
Det var Dem.
Det var Dem, der skreg.
Jeg skreg, fordi jeg blev bange.
Jeg ved ikke...
Det var for meget for mig.
Ingen ville have troet på mig.
Jeg ville væk. Have et barn.
Ikke være gidsel i hele den affære.
Så Anna ofrede sig.
Hun gjorde det for at redde mig. For at jeg kunne få et liv.
Hun var min ven.
Tror De på mig?
Det ved jeg ikke.
Jeg var der, da Deres ven tog billedet af pigen.
Jeg kan godt huske ham.
Vi talte sammen.
Han var ikke bange.
- Kan du huske, hvor kirken lå? - Det var ikke nogen kirke.
Det var et kloster. De smadrede det.
Det er langt væk.
På den anden side af grænsen. Det er farligt.
Jeg ser på det.
Tekster: Lisbeth Beierholm Oneliner