-Det er hr. Lopez. -Hvad?
"Joe" er hr. Lopez.
Jeg fandt de billeder, der var markeret. Det er skrevet på hans trøje.
Virginie?
Jeg snakkede med ham, som så et lys i skoven den aften, hvor Jennifer døde.
-Han sagde, det måske var en forlygte. -En enkelt forlygte?
En af Hr. Lopez' forlygter var i stykker, da Jennifer forsvandt.
Kom.
Han er her ikke.
Mor...
Gør, hvad han siger, mor.
Han har ikke gjort mig noget. Hvis du gør, hvad han siger, gør han mig intet.
Kontakt ikke medierne,
ingen kidnapnings-advarsel på togstationer eller i lufthavne,
ingen vejkontroller
eller patruljer på motorvejen.
Hvis du prøver på noget, finder han ud af det.
Og så dræber han mig.
Ligesom han dræbte de andre.
Når han er i sikkerhed, er jeg fri.
Det har han lovet mig.
Han vil lade mig tage hjem.
Gør, hvad han siger.
Jeg elsker dig, mor.
Undskyld.
Virginie.
Hun er din datter.
Jeg kan ikke tage beslutningen for dig.
Hvad gør vi?
De må være tæt på.
De må være på hovedvejen eller motorvejen.
Ring til grænsepolitiet.
Send dem en beskrivelse af Maya og Lopez.
Fortæl dem, at hun er et gidsel, og at de ikke må gøre noget uden os.
-Hvis han føler sig fanget, er hun død. -Men Virginie...
Vi får et par timers forspring.
...cyklonen, som ramte Caribien i går, dræbte 12 mennesker,
og er nu på vej nordpå.
Det var de seneste nyheder,
og nu til aktiemarkedet i Beijing...
Eftersøgningen fortsætter efter den teenager,
som formodes kidnappet af den såkaldte Ardenne-Kvæler.
Der søges fortsat i bjergene,
men chancen for at finde den unge pige i live er nu...
Vær omhyggelige.
Vi må finde ud af, hvor han skal hen.
ARDENNEOFFENSIVEN
Hr. Lopez underviste i historie, før han blev skoleleder.
Han udgav disse bøger.
Da jeg var barn, skulle hele klassen købe et eksemplar.
-Er det ham? -Ja.
Maya?
Han har sandsynligvis taget hende med.
Ved du, hvor han kunne have taget hende hen?
For at skjule sig?
Kan du huske andet?
Jeg har levet halvdelen af mit liv i hans nærhed, og jeg huskede ingenting.
Hvordan er det muligt?
Jeg kunne have stoppet alt det her.
Der er noget i baggrunden.
Hvad er det?
En jakke?
Der er noget i lommen.
Hun er i live.
Ja.
Du skal nok finde hende.
Det ved jeg.
Det bliver ikke let.
Kan jeg gøre noget?
Nej.
Jeg ringer til dig, okay?
Det handler ikke om medicinen, eller dit vidneudsagn.
Kan du lukke døren?
Jeg må snakke med dig.
Hvad sker der?
Det er din eksmand.
Gilles?
-Er der sket noget med ham? -Fru Mueller...
Det var din eksmand, som tog det stjålne Xaredil.
Jennifer, de andre piger, Manoa...
Han slog dem ihjel.
Jeg beklager.
Har han et andet hus? Kender han nogen i andre lande?
Vi fandt ikke noget i hans hus.
Hvorfor så jeg det ikke?
Han var altid så venlig.
Fru Mueller...
Ved du, hvor din eksmand kunne være taget hen?
Nej.
Nej...
Han kunne ikke lide at rejse.
Han lagde en blomst til mig hver aften.
Spejlvend billedet.
Sådan.
Vent... Hvad er det?
Air...
...547.
Det er en flybillet.
Han har købt billetter til et Transair-fly.
De flyver fra Lille og Bruxelles.
Han er på vej til en af de lufthavne.
Vi kigger passagerlisterne igennem for alle deres fly.
Jeg tror, vi har fundet dem.
To sæder under navnene Paul Trudeau og hans datter Chloé Trudeau.
Der er ingen i navneregisteret med de navne i vores område.
Hvilket fly?
Lille-Casablanca om tre timer. Jeg ringer til lufthavnen.
Jeg tager dertil.
Grænsepolitiet i Lille har indsat civilbetjente.
Er alt i orden?
Videoen.
Lopez ved godt, at vi vil ignorere hans betingelser.
Så hvad er formålet med den?
Vi fandt billetten.
Mærkeligt, ikke?
Nogen, som vil flygte, fremviser billetten så åbenlyst?
Lopez har undveget politiet i 30 år,
og så laver han sådan en fejl?
Han sender os til Lille...?
Fordi han ikke er der.
Han ville være væk, før det gik op for os.
Så hvor er han?
Et sted, vi ikke ville tænke på at lede.
Har du de bøger, som han skrev?
Vis mig dem.
Jeg er tørstig.
Der er en flaske vand i tasken bag ved dig.
Gør ikke noget dumt.
Det er nok. Sæt dig ned igen.
Hvornår slipper du mig fri?
Når vi er over grænsen?
Det har jeg jo lovet dig.
POLITIKOMMISSÆR DECKER
Lopez skal ikke til Lille.
Han kører til Belgien ved Givet Nationalpark.
Hvad?
De stier blev brug af modstandsbevægelsen i 2. verdenskrig.
Hvis man kunne snige sig forbi tyskerne...
-Han tager en af de ruter. -Ja, men ikke den.
Den er umulig at bruge nu.
Den er for risikabel. Det bliver en af dem der.
Pas på!
Pis!
Maya! Stop!
Kom tilbage!
Stop, Maya!
Stop!
Tag mig med!
Kør! Hurtigt!
-Hvor er du? -Jeg er ved nationalparken om 20 minutter.
-Er du langt væk? -Jeg er der snart.
Forstærkningen er på vej. Kidnapningsadvarsel er meddelt.
Jeg ringer tilbage.
Ja?
Mor, det er mig!
Maya!
Mor!
Hvor er du?
Maya!
Har du det godt?
En af helikopterne har set ham.
Hvor?
Her.
Hvad er det?
Det er Col d'Ares. Der kan han ikke komme igennem.
Det er for højt oppe. Og vores mænd har omringet det.
Han er fanget.
Vi har ham.
Hvor skal du hen?
Vi mødes derhenne.
Kom.
Lopez!
Læg geværet fra dig.
Læg for fanden det gevær fra dig!
Lopez, jeg vil nødigt skyde dig.
Læg geværet fra dig.
Lopez!
Læg geværet fra dig!
Lige nu.
Kom så.
Ned på jorden. Lige så roligt.
Læg dig ned.
På jorden.
Læg dig ned på jorden!
Nej, Lopez, stop.
Lopez.
Stop!
Læg dig ned på jorden!
Gør for fanden ikke noget dumt.
-Sådan. -Godt.
Alt er klaret.
Vent et øjeblik.
Pierre, vil du skrue op for lyden?
Velkommen til denne ekstraudsendelse.
En uventet udvikling i sagen med Ardenne-Kvæleren.
Manden er Gilles Lopez, 57 år,
og skoleleder på det gymnasium,
hvor Jennifer Lenoir og Maya Musso gik.
Den mistænkte befinder sig på politiets hovedkvarter i Charleville,
hvor han bliver udspurgt af de betjente, som leder efterforskningen.
For et par timer siden blev Maya Musso, som var blevet kidnappet i Montfaucon,
fundet i god behold.
Den unge pige blev tilbageholdt i flere dage i kælderen i hans hus.
Naboer, hvor nogle kun boede få meter væk,
hørte intet, og ingen i hans familie anede noget.
Fru Lopez!
Maya!
Min skat...
Jeg hentede ham.
Hvad skete der med Jennifer?
Hvordan kunne du...
...voldtage og dræbe de unge piger...
...som du havde set vokse op?
Hvad gjorde du ved Maya, da du holdt hende indespærret?
Hvad gjorde du ved Maya?
-Har du fortalt min kone det? -Det er mig, der stiller spørgsmålene her.
Jeg ved, hvad der vil ske med mig. Jeg har intet at miste.
Men du har brug for svar.
Har du fortalt min kone det?
Hvor skal du hen?
Jeg spurgte dig, om du har fortalt min kone det?
Se bare.
Mit svar er vigtigere for dig, end dit svar er for mig.
Jeg gjorde ikke noget ved Maya.
Jeg rørte hende ikke.
Hun fik nok at spise og drikke.
Og Louise Martin? Hvad gjorde du ved hende?
Hvor er hun?
Og denne kvinde.
Hvem var det?
Kendte du hendes navn?
Jeg vil se min kone først.
Din ekskone har fået besked.
Hun vil ikke se dig, eller have noget med dig at gøre.
Slog du de to piger ihjel?
Hvordan gjorde du det?
Stolede de på dig?
Jeg tænkte aldrig over det.
Men...
...hvem er...
...den rigtige morder?
Hva'?
Den, som skærer koens hals over?
Den, som feder hende op?
Eller den, som beslutter at lave hende om til kød?
Ì stedet for mælk.
Den, som fødte hende?
Jeg er ikke den skyldige.
Hvis Vincent ikke havde haft sex med Jennifer,
ville hun ikke være stukket af den aften...
Morderen...
...koen...
Har du glemt noget?
Jeg kommer tilbage klokken otte i aften.
Ja, det sagde du.
Før klokken otte...
...skal du have pakket dine ting og være ude herfra.
Tag på et hotel...
...lej en lejlighed, gør, hvad du vil, men...
...når jeg kommer hjem i aften, skal du være væk.
Du må se børnene lige så meget, som du vil.
Men jeg vil ikke se dig.
Det kan du ikke gøre mod mig. Giv det lidt tid.
-Vi har brug for lidt tid. -Jeg tilgiver dig aldrig.
Jeg ved godt, at jeg klokkede i det.
-Det var ikke vigtigt. -Jeg snakker ikke om Jennifer.
Det...
Jeg elskede dig så højt.
Jeg ville have prøvet at tilgive dig.
Men det er fordi, at du ikke fortalte mig det,
da Maya stak af.
Du lod mig løbe rundt i cirkler, mens jeg forgæves ledte efter hende.
Jeg kan ikke.
Jeg har prøvet...
Jeg kan ikke.
Klokken otte i aften.
Jeg skal afsted. Han er her nu.
Det er ikke så langt væk. Du kan besøge mig om lørdagen.
Socialrådgiveren kommer i morgen for at...
...snakke om, hvad der skal ske.
Da jeg blev stoppet med de stjålne ting...
...skulle jeg hen til min hæler.
Jeg havde sagt, at det var sidste gang.
At jeg stoppede.
Jeg vidste, at jeg skulle i fængsel, men...
Det var uundgåeligt.
Jeg ved, at jeg ikke slette fortiden.
Men jeg kan ikke...
...tage afsted, hvis jeg tror, du hader mig.
Jeg ville så gerne prøve.
Kan vi stoppe et sted?
Der er noget, som jeg vil gøre.
Han er i drivhuset.
I de sidste 30 år har jeg tænkt på, hvad jeg vil sige til dig.
De skulle have sendt mig i fængsel.
Jeg var 15, men jeg vidste, hvad jeg gjorde.
Jeg vidste ikke, de ville være i huset.
Din kone og din søn.
Det ændrer ikke på, hvad jeg blev den dag.
Det er på tide, at jeg blev straffet.
Det er det eneste rigtige.
Undskyld.
Jeg ved, at det ikke får dem tilbage,
men jeg har tænkt på dem hver eneste dag.
Tak.
For det, du gjorde for hende.
Eve...
Océane må helst ikke ende på et børnehjem.
Hun bør ikke bo sammen med fremmede i de næste to år.
Jeg kan anmode om en værge.
En kvinde.
Ønsker du, at hun skal bo hos mig?
Ingen ville kunne passe bedre på hende end dig og Abraham.
Ja, selvfølgelig.
Godt. Nu kan jeg tage afsted.
Er du sikker?
Ja.
Jeg havde ventet dig tidligere.
Jeg har altid vidst, at det ville blive dig, som fældede mig.
At ringen ville sluttes.
Du dræbte Manoa.
Han blandede sig i ting, som ikke kom ham ved.
Og du dræbte min mor.
Hun blaffede sammen med dig.
Jeg vidste ikke, hvad jeg ville gøre, da jeg samlede hende op.
Det var første gang.
Du faldt i søvn...
...på bagsædet.
Jeg tog skovvejen. Jeg stoppede.
Jeg sagde, at bilen var punkteret.
Hun gik ud af bilen.
Hvis hun var blevet i bilen....
...hvis hun ikke havde haft en kort nederdel på...
Og mig?
Hvorfor dræbte du ikke mig?
Mærkeligt nok, kan jeg ikke dræbe et barn.
Da jeg kom tilbage til bilen, sov du stadigvæk.
Du så ikke noget.
Jeg kørte til den fjerneste del af skoven...
Og du efterlod mig der.
Du skulle ikke have overlevet.
Men Manoa fandt mig.
Da jeg så dig starte i skolen...
...genkendte jeg dig med det samme.
Men du gjorde ikke.
Jeg kiggede dig dybt i øjnene...
Der var intet.
Jeg har ventet i 20 år.
Tyve år.
Hver dag sagde jeg til mig selv:
Bliver det mon i dag?
Vil hun kunne huske mig i dag?
Afslutter hun mit liv i dag?
Hvorfor slog du mig ikke ihjel?
Jeg ved det ikke.
Måske fordi vi havde en hemmelighed.
Det var...
Selvom du ikke vidste det...
Og hver gang jeg så dig...
...så jeg din mor.
Min mor.
Du snakkede med hende.
Hun fortalte dig sit navn og hvor hun kom fra.
Tror du, at jeg vil sige det?
Hvorfor tror du, at jeg er her?
For at sige farvel.
Hvem var min mor? Det skylder du mig.
Jeg ved det ikke. Hun sagde ikke, hvad hun hed.
Jeg så ingen ID.
Vi skulle jo ikke være sammen ret længe...
Hun må have sagt det.
Jeg tror, det er nok nu.
Eve...
Arrivederci.
Han ved helt sikkert noget.
"Arrivederci." Hvorfor sagde han farvel på italiensk?
Jeg skal på toilettet.
Var min mor italiensk? Og derfor vi ikke fandt hende i Frankrig?
Klarer du det?
Ja. Hvorfor?
Jeg prøvede at ringe til dig.
Jeg ville sige tak...
...fordi du ikke sagde, hvad drengene gjorde.
Kan vi snakke sammen?
Vi ved, hvem hun er...
...din mor.
Vi ved, hvem du er.
Vi læste alle de europæiske rapporter, hvor en mor var forsvundet med sin datter.
Jeg kunne ikke finde din mor i dem.
Vi ledte det forkerte sted.
Det var en anden slags rapport.
Hun havde ikke udleveret sit barn til faren.
Du havde ret. Din mor var italiensk.
Hun hed:
Paola d'Annunzio.
Hun boede tæt på Torino.
Hun fik en datter, da hun var 20 år,
med sin kæreste, Luca.
De blev ikke gift.
De gik fra hinanden tre år efter fødslen.
I 1992 tog Paolo fra Torino til Rom.
Hun var blevet tilbud et job.
Før hun tog afsted, skændtes de.
Luca ville ikke have, at hun tog afsted med deres barn.
Han ansøgte om at få forældremyndigheden.
Men Paola tog afsted alligevel.
Hun kontaktede ham aldrig igen.
Luca kontaktede det offentlige,
da Paola ikke kom med barnet i ferien.
Det italienske politi ledte efter hende.
Men de stoppede.
De troede nok bare, at det var... et familieanliggende.
Paola havde ingen anden familie.
Sagen blev lukket.
1992?
Abraham fandt mig i 1994.
Levede jeg to år i skoven?
Ja.
Jeg ved ikke, hvorfor din mor kom hertil.
Måske mødte hun nogen, eller blev tilbudt et arbejde.
Er du sikker på, det er hende?
Da du forsvandt, gav Luca politiet et fotografi.
Jeg fik en kopi fra Interpol.
Manoas tegning.
Hvad hed jeg?
Gabriela.
Min far?
Han blev ved med at lede efter dig. Han ville have sagen genåbnet.
For femten år siden
giftede han sig med en fransk kvinde, og de bosatte sig i Belgien ved Oostende.
De fik en søn.
Har du hans adresse?
Ja.
Jeg ringer til dig derfra.
Kan du se efter Océane alene?
Det er ikke første gang, jeg passer en teenagepige.
Ja?
Tekster af: Karen Svold Coates