-Var är herrn? -På sitt rum.
Din mammas sjukhus brinner.
Mamma!
-Jag följer med. -Stanna kvar här, Mahito.
Mamma...
Bort härifrån!
Mamma dog under krigets tredje år.
Det fjärde året flyttade jag från Tokyo med min pappa.
POJKEN OCH HÄGERN
SAGINUMA STATION
Det är hon.
Hon såg precis ut som mamma.
-Har ni väntat länge? -Vi kom precis.
Och du är väl Mahito? Jag heter Natsuko.
Ursäkta att jag är sen. Bilen fick punktering.
Du har blivit en stilig ung man. Jag träffade dig en gång när du var bebis.
-Ska du till fabriken? -Ja. Jag är hemma till kvällsmaten.
-Och nu startar den! -Ska vi gå?
Den är tung.
Kliv i först, du.
-Till herrgården. -Ska bli.
Jag ska vara din nya mamma. Visste du om det?
Räck mig handen.
Lägg den här.
Känner du hur det rör sig?
En bebis. En liten bror eller syster till dig.
Jag är så glad!
Du kan stanna här.
MÅ DIN STRIDSLYCKA HÅLLA I SIG GRATULERAR TILL INKALLELSEN
Då var vi framme.
Lämna väskorna vid bakre ingången.
Kom så går vi, Mahito.
Eftersom det är din första gång går vi in via huvudingången.
Titta där borta. Ser du byggnaden?
Det är din pappas nya fabrik.
Vi får besöka den en dag.
Oj då, det är ingen här.
Vi tar med oss skorna.
Det var lustigt. Den har aldrig flugit in i huset förut.
Vilken nyfiken gråhäger! Den vill väl hälsa dig välkommen.
Ser man på.
Har ni öppnat Shoichis väska igen?
Nej då, fröken Natsuko...
Cykeltaxiföraren kom ju precis.
-Han lämnade den här. -Just det.
-Vi visste inte vems den var. -Just det.
-Den luktade så sött. -Så vi var tvungna...
Det här är Shoichis son Mahito.
-Åh! -Köttkonserver!
Det är gott att koka med ris.
Laxkonserver! Jag vill ha benen.
Corned beef! Går det fortfarande att få tag i?
-Och det sista... -Socker!
-Vi kan göra riskakor! -Med söt bönpasta!
-Rent vitt socker! -Jag vill smaka lite!
Jag också!
-Vi kan gå. -Det går alltså ännu att få tag på.
-Han är sin mamma upp i dagen. -Vilken söt gosse.
Hoppas att inget händer...
-Har du cigaretter? -Ge mig en!
Här är ditt rum, Mahito.
Du måste vara trött. Jag ska hämta lite te.
Mamma!
Farväl, Mahito.
Mamma, jag kommer!
Mahito...
Mamma...
Mahito!
Unge herrn!
Kom hem nu.
Fröken Natsuko blir orolig.
Unge herrn!
Den var igenfylld förut...
Det kommer att ta honom...
-Unge herrn! -Tack och lov!
Vad är det här?
Här finns en trappa. Vad är det här för ett hus?
-Ingen aning... -Vi måste tillbaka.
Fjädrarna är borta.
Jag tänkte inte berätta förrän du hade gjort dig hemmastadd.
Det sägs att tornet byggdes av vår mammas farbror.
Han var väldigt intelligent-
-men han läste för många böcker och förlorade förståndet.
En dag långt innan jag föddes-
-försvann han och lämnade efter sig en öppen bok som han höll på att läsa.
Man letade överallt, men hittade inte så mycket som ett fotspår.
Vid en översvämning rasade sen en passage till huvudbyggnaden.
Under tornet hittade man en labyrint av tunnlar.
Eftersom det var farligt lät min morfar mura igen ingången.
Du får inte heller gå dit.
Jag förstår. Tack för teet.
God natt.
God natt. Och tänk på att det blir kyligt på morgonen.
Ja.
Mahito, rädda mig...
-Välkommen hem. -Hej.
I flottan har de fått panik.
De skröt om att Saipan skulle hålla ut i ett år.
Jag tycker synd om dem som har dött.
Men fabriken går på högvarv.
Mahito, vi tar min Datsun till skolan.
Alla blir chockade när en ny elev kommer med bil.
Oroa dig inte. Vi har pratat med lärarna om dig.
Du kan lugnt gå.
JORDBRUKSVOLONTÄRER
MAHITO MAKI
Säg som det är, Mahito. Vem gjorde det här?
Jag bara ramlade.
Oroa dig inte. Jag ska hämnas. Berätta nu vad som verkligen hände.
-Shoichi... -Min son ska inte behöva utstå sånt här!
Jag går till hans skola.
Mahito! Rädda mig!
Mahito! Mahito!
Aj...
Oj!
-Mahito! -Stäng fönstret!
Mamma! Mamma!
Ni kan gå och vila, frun.
Vi ska turas om att ta hand om honom.
Vad är du för nåt? Du är ingen vanlig gråhäger.
Den efterlängtade har visst dykt upp till slut.
Jag ska visa er vägen till er mamma.
Min mamma? Skämta inte! Hon är död.
Ett vanligt knep bland människor. Hon är inte död.
Jag vill inte vara oförskämd, men ni har väl inte sett er mammas lik?
Hon väntar på att ni ska rädda henne.
Var snäll och följ med oss. Var snäll och följ med oss.
Följ med. Följ med.
Mahito!
Unge herrn!
Ni är väntad.
Har ni vaknat? Tack och lov!
Ni var medvetslös så länge att vi blev oroliga.
Gråhägern...
Gråhägern?
-Är den i närheten? -Ni har kanske drömt.
Mahito, har du vaknat?
Lita på mig, jag ska leta upp den skyldige.
-Jag bara ramlade. -Du behöver inte gå till skolan.
Jag har donerat 300 yen. Rektorn fick en chock.
De har ändå ingen riktig undervisning. Allt är inriktat på kriget.
Här kan det bli en kal fläck. Det märks inte när håret växer ut.
Natsuko mår inte så bra. Hon blev antagligen trött.
Försök att inte oroa henne.
Järnvägen har stannat igen. Ständiga olyckor.
Krya på dig nu.
Tack för att ni tar hand om honom.
Unge herrn, överansträng er inte. Ligg ner och vila.
Toaletten.
Ni har ju ett bäcken här...
Ja, det händer mycket märkligt här på herrgården.
På många olika sätt.
-Är du pigg nog för att vara uppe? -Ja.
Visst är de fantastiska?
De kan inte stå på stationen, så vi får låna huset.
De är vackra.
Natsuko var orolig för dig. Gå och hälsa på henne.
Jag ska.
Bra jobbat, allihop! Ta rast nu och gå sen tillbaka till fabriken.
Det faller er inte i smaken, va?
-Det smakar illa. -Ni är minsann rättfram.
Hallå där! Har du tobak?
-Blad från parkslide. Ett bloss? -Fy, jag är ingen bladlus!
Rökare har det inte lätt nu.
Tack för maten.
Fröken Natsuko säger att hon vill träffa er.
-Var snäll och besök henne. -Är hon mycket sjuk?
Illamående. Att vara med barn är en plåga för många kvinnor.
Er mamma hade det tufft när hon skulle föda er.
Jag är här för att hälsa på.
Frun...
Förlåt. Jag borde inte ha låtit dig fara illa.
-Jag skäms inför min storasyster... -Fröken Natsuko, tänk på er hälsa.
Hoppas att du snart blir bättre.
HIKARI CIGARETTER
Ni är väntad!
En cigarett? Vilket lömskt knep!
Unge herrn, kom hit ett slag.
-Jag är upptagen. -Jag har ett fint förslag. Kom.
Vill du inte ha en riktig pilbåge?
Det gillar väl pojkar som du? En riktig båge och riktiga pilar.
Pilspetsar av stål och en riktigt tjusig båge.
Ingen skulle märka om den försvann.
Mot cigaretter?
En ask Hikari. Vad säger du?
Jag gav allihop till den gamle mannen. Det var ändå bara två kvar.
Till den senile gubben? Vänta, unge herrn!
TILL MAHITO SOM STOR
FRÅN MAMMA HÖSTEN 1937
Det är mammas handstil.
HUR SKA NI LEVA?
Mamma efterlämnade den till mig.
-Frun! -Frun!
Frun! Frun!
Vad är det?
Frun i huset är inte på sitt rum.
Jag följer med.
-Jag såg henne gå mot skogen. -Fröken Natsuko?
För ett tag sen. Det var fortfarande ljust.
-Hon måste vara i skogen. -Det kan inte stämma.
Jag har inte sett gråhägern i dag.
Det är nåt som är fel. Kom!
Det här är ingen bra idé. Hon skulle inte gå in dit.
Jag ser ingenting. Du, unge herrn...
Spår efter sandaler.
Unge herrn!
Titta.
Stenläggning.
Jag kan inte se det. Jag lider av nattblindhet.
-Det är en gammal stig. -Nu går vi tillbaka.
Fröken Natsuko skulle aldrig gå hit.
Hon hade kanske inget val.
Lamporna...! Det är en fälla!
Hägermannen! Jag är här. Lämna tillbaka Natsuko!
Äntligen är ni här. Kliv bara på.
Du kan gå tillbaka. Jag går in.
Du får inte! Vi hushållerskor kan inte höra tornherrens röst.
Det kan bara de som tillhör din släkt!
Då måste jag dit. Jag är den ende som kan hämta hem moster Natsuko.
Du får inte! Du skulle väl ändå hellre slippa henne, inte sant?
Varför i all världen ska du gå in?
Han sa att mamma lever. Det är förstås lögn, men jag måste få veta.
Vänta... Aj, aj, aj!
Aj, jag har ont i ryggen!
Äntligen är ni här.
Låt mig visa er vägen.
-Det är en fälla. -Jag vet.
Men om du vet...?
Varsågod. Här har ni er mamma.
Vill ni inte titta på närmare håll?
Det är en fälla. En fälla.
Vänta, unge herrn...
Mamma?
Mamma! Mamma!
Ma...
Vad tråkigt! Jag var nöjd med hantverket.
Ni borde inte ha rört vid henne.
Hur kan du vara så grym?!
Jag kan skapa henne igen om ni vill.
Sluta! Vanhedra inte min mamma.
Blev du arg? Här är mitt hjärta!
Du har bara en pil, så sikta ordentligt.
Sen blir det min tur.
Din arrogante lögnare! Jag ska slita ut ditt uppsvällda hjärta.
Kom igen, din fegis!
Din sopa!
Följ inte efter mig!
Aj då, mina ruggade fjädrar!
Det här är inte bra.
Du fick honom! Snyggt skjutet!
Pilen styrde sig själv.
Åh nej! Det är min flygfjäder nummer sju.
Fanken också! Hur kunde du?!
Skratta inte!
Skåda min ryslighet...
Var inte så hårdhänt...
-Kan du inte sluta med det där? -Var är Natsuko?
Unge herrn, spetsa pippin!
Alltså... Mycket imponerande.
Hur känner du till min svaghet?
Du berättade ju precis om din flygfjäder nummer sju.
Hoppsan, det var dumt! Man ska vakta sin tunga.
-Visa mig vägen till Natsuko. -Jag skulle inte råda dig att gå dit.
Dåraktiga fågel. Du får bli hans vägvisare.
Jag har väl inget val. Skyll inte på mig om du ångrar det.
God stridslycka.
Nej, jag vill inte!
Jag vill inte!
"Den som söker min kunskap kommer att dö."
Vi går! Vi går!
Vi går och äter!
Vi går. Vi går och äter.
Upp med dig. Gå! Gå!
Nån har öppnat porten till graven.
Stick i väg, fågeljävlar!
Ställ dig upp.
Kom.
Kom! Annars vaknar den som ligger här.
Ställ dig bredvid mig.
Den är borta.
Gå baklänges. Titta inte bakåt.
Varför öppnade du gravporten?
-Pelikanerna knuffade mig. -Visa mig pilen.
Gråhägern! Nu fattar jag varför pelikanerna inte kunde äta dig.
Det blåser upp. Snart kommer vågorna. Följ efter mig.
Skjut på!
Jag har vind i seglet. Kom hit!
Hur fick du ärret?
Plåstret har lossnat.
Jag har ett likadant. Titta.
-En träskhaj kom åt mig. -En träskhaj?
Den var jättelik. Fast jag åt upp den.
Här kommer en sista stor våg, och sen blir det lugnt.
Varifrån kommer du?
Uppifrån.
Är det bra där uppe?
Inte för mig.
Vet du nån som heter Natsuko?
Är du förtjust i henne?
Det är min pappa som är det. Jag letar efter henne.
Och vad heter du?
-Mahito. -"Den uppriktige".
Det är därför du stinker av död.
Titta.
De är illusioner allihop.
I den här världen finns det fler döda än levande.
Sluta ro.
Vilka är de?
De vill köpa vår fångst. De såg flaggan.
De kan inte döda. Det är mitt jobb.
Kliv av. Hjälp mig.
Warawarorna kommer.
Söla inte!
Vi måste skära upp fisken.
Du får hjälpa till.
Prova.
Där blir bra.
Djupare!
Dra så hårt du kan!
Spill inte ut inälvorna.
Warawarorna behöver näringen för att flyga.
Du, stig upp och ät.
Rör inte vid dockorna.
Dockorna liknar gummorna på herrgården.
De vakar över dig.
Vatten finns där borta.
-Kiriko. -Hur vet du vad jag heter?
Du är väl Kiriko?
Den här världen är inte som min, men det verkar finnas likheter.
Jag har alltid varit här.
Den Kiriko jag känner är en gammal gumma, som dockorna.
Skynda dig nu och ät.
Var är toaletten?
-I änden av trädgården där. -Tack.
Kiriko!
När de blir mogna flyger de.
Det var längesen de flög.
-De små vinkar av dem. -Vart ska de?
-De ska födas. -Va?
Där du kom ifrån. De ska födas där uppe.
-Som människor? -Vad annars?
Jag är glad att jag kunde ge dem nog med mat.
Pelikaner! Fan! Allihop kommer att bli uppätna.
Det är fröken Himi!
Warawarorna brinner!
Hallå, sluta! Bränn inte warawarorna!
Sluta!
Rätt åt dem! Nu håller de sig borta ett tag.
Om hon inte kommit hade allihop blivit uppätna.
Fröken Himi! Tack!
De flyger inte mer i kväll. Ät din mat nu.
Förlåt, gummorna...
Spoling, gör slut på mitt lidande.
Mina vingar är brutna. Jag kan inte flyga mer.
För att ni angrep warawarorna!
Min klan hämtades till det här helvetet-
-för att vi skulle äta warawarorna.
Det finns inte nog med fisk åt oss i havet.
Hela min klan svälter.
Vi har flugit högt-
-så högt och långt som våra vingar kunnat bära oss.
Men det har alltid slutat likadant.
Vi har bara nått till den här ön.
Nu har våra nyfödda börjat glömma hur man flyger.
Vi äter warawarorna.
Eldflickan bränner oss.
Havet här är förbannat.
Vila i frid. Han var en ädel pelikan.
Nämen! Har du kvar den?
Du, vänta!
-Natsuko är inte här. -Jag vet.
Ska jag leda dig till henne?
Vänta! Du, herrn...
Den stöddige ungjäveln!
Ska du begrava den?
-Okej! -Jag är för blödig...
Stopp!
För långt. Kom tillbaka lite.
Okej.
Jag orkar inte mer.
Skyll inte på mig om Natsuko blir uppäten.
Du sa också att du skulle äta mitt hjärta.
-Förlåt. -Det gör ont!
Ut med språket! Var är Natsuko?
-Jag river itu den. -Försök du. Då strimlar jag hela dig.
Aj, aj, aj! Sluta!
Hur gick det? Jag rev inte så mycket.
Nu rev jag itu den.
Det är inget vidare te, men drick det nu och bli sams.
Det här är inget bråk.
Han bara ljuger och bluffar. Jag vet att han har kidnappat Natsuko.
Tyvärr överskattar du min förmåga.
Den kloke bluffar för att överleva.
Gråhägern sa att alla gråhägrar ljuger.
Är det sanning eller lögn?
-Lögn. -Sanning.
Det är sant. Alla gråhägrar ljuger.
-Det är också lögn! -Den här lögnen är sann.
Ni passar bra ihop. Gå och leta efter Natsuko ihop.
Jag måste ta hand om warawarorna.
Tornets herre sa väl till dig att visa honom vägen?
Var på er vakt och samarbeta. Stick nu!
-Det är Kiriko! -Det är en amulett. Ta den.
-Kommer vi att ses igen? -Ingen aning.
-Tack! -Gör ditt bästa.
Hallå?
Fru Natsuko!
Jag lämnar kvar några som kan hjälpa till.
Nej, fabriken måste hålla i gång. Var snälla och återgå till arbetet.
-Men säg till om vi behövs. -Javisst. Tack så mycket.
Vi har letat i dammen, bland bergen - överallt.
Natsuko, Mahito och hushållerskan.
Att tre personer trollas bort samtidigt händer aldrig.
Jo, herrn...
Då och då sker det märkliga saker här.
Jag har arbetat här i sextio år nu-
-och det pågår alltid konstigheter i tornet längst bort på tomten.
Tornet är inte byggt av människor.
Du milde, spökhistorier?
Precis före Meijirestaurationen föll det ner från himlen.
Muller, muller!
Pang!
-Det sägs att marken mullrade. -Det låter som ett blixtnedslag.
Där fanns en stor damm förut, men vattnet avdunstade.
Och sen stod tornet där.
Jag hörde att Natsukos begåvade gammelfarbror byggde det.
Nähä då! Det damp ner från himlen.
Alla var för rädda för att gå nära.
Efter trettio år hade det blivit övervuxet av skogen igen.
Sen upptäckte gammelfarbrorn det.
Han blev besatt av det.
Det var nåt så ovanligt att han byggde över det.
Det var många som dog eller blev skadade.
Dessutom försvann gammelfarbrorn in i tornet.
Just det.
Mahitos mamma Hisako försvann också en gång.
Hela byn letade men hittade henne aldrig.
Sen efter ett år återvände hon, hur pigg och glad som helst.
Hon såg precis ut som när hon försvann.
Hon hade inget minne av det och bara log.
Vilket mysterium!
-Har ni nyckeln till tornet? -Jag tror det.
Jag går dit direkt.
Jag är slutkörd.
Min kropp är inte gjord för att gå.
Det blir helt omöjligt att komma till herrgården där Natsuko är.
Om jag kunnat täppa igen hålet hade jag kunnat flyga.
Stoppa i en pinne eller nåt.
Det är lätt att säga. Det funkar bara om den som gjorde hålet täpper igen det.
Är det en sann lögn?
Jag ljuger aldrig!
Var försiktig nu...
-Där kan den bli slätare... -Tyst med dig.
Den har gått igenom. Tryck inte för hårt, för då spricker näbben.
Hur känns det?
Se så tjusig och stark jag är!
Tror du att du kan flyga?
Jag är varken din kompis eller vapenbroder.
Adjö. Du få leta upp Natsuko och ta dig härifrån-
-på egen hand...
-Lossnade den? -Nej, den bara...
Den sticker ut lite.
Här! Den biten irriterar mig.
Så där! Ta inte bort för mycket.
Tyst med dig!
-Det bor nån där. -En smed.
Sch! Ner med dig!
Vilken stor parakit!
Märkligt. Varför håller de hus här? Har de ätit upp smeden?
-Äter de människor? -Elefanter också.
Herren tog hit dem, liksom pelikanerna, och sen förökade de sig.
Du måste ta dig förbi för att nå tornet där Natsuko är.
-Jag lockar ut dem, så smiter du in. -Jag ska försöka.
Vi har väntat på er.
Är Natsuko hos er? Jag letar efter henne.
Varsågod och följ med.
Varsågod.
Era jävlar, har ni ätit upp Natsuko så här?
-Natsuko har bebis. -Vi äter inte bebis.
-Du har inte bebis. -Vi kan äta. Vi kan äta.
Det är Himi!
Din klant, du hamnade nästan i parakiternas gryta.
Är du Himi? Tack för att du räddade mig.
Det var du som var så stöddig hos Kiriko.
Jag heter Mahito. Jag letar efter nån som heter Natsuko.
-Natsuko? Min lillasyster? -Lillasyster?
Kom!
Skynda dig!
Det här är mitt hem.
-Det är som tornet på herrgården. -Ja, förstås. Det är samma torn.
Det står mellan alla möjliga världar.
Kom in.
Ät den här.
Skynda dig. Sylten droppar.
Kiriko gillar också mitt bröd.
Jättegott! Det är som brödet min mamma bakade.
-Är Natsuko din mamma? -Nej.
Natsuko är nån som min pappa gillar.
-Min mamma är död. -Min också.
Ät mycket nu. Vi ska gå djupt in.
Se upp. Om du går vilse i trädgården hittar du aldrig ut.
Där är en vakt.
Var försiktig. Här inne är min kraft begränsad.
Hitåt.
-Vad är det för dörrar? -Tyst, jag koncentrerar mig.
Den här.
Om du går för nära sugs du ut.
-Pappa? -Är det din pappa?
Öppna den här dörren om du vill hem.
Natsuko, då? Jag kan inte lämna henne.
Hon vill inte tillbaka. Hon ska föda sitt barn.
Parakiter!
Vi är fångade. In här. Vrid om hårt!
Du får inte släppa taget. Kom nu!
Grip tag om det andra handtaget. Jag stänger!
-Var är vi? -Släpp inte handtaget.
Om man släpper försvinner det för alltid.
Det är Mahito!
Mahito!
-Pappa! -Vill du tillbaka hit?
-Då kan du bara släppa. -Inte utan Natsuko!
Fan ta er, monster!
Mahito har blivit en parakit.
Förlåt, pappa.
Herrn...
Mahito har blivit en undulat!
Rör inte vid berget.
Stenen gillar inte att vi är här.
Här är förlossningsrummet. Natsuko är där inne.
Stenen känner sig hotad av oss. Du borde inte gå in.
-Jag måste. -Jag väntar här.
Natsuko, det är Mahito. Natsuko!
Natsuko, det är Mahito! Jag är här för att hämta dig.
Natsuko! Kom så går vi hem!
Du? Varför har du kommit hit?
Stick härifrån! Nu!
Vi går tillsammans.
Jag hatar dig! Stick i väg!
Gå hem! Nu!
Mamma... Natsuko...
Mamma!
Mamma, vi går hem!
Fly, Mahito!
Mamma Natsuko!
Den stora stenens herre, hör min vädjan!
Låt min syster, som ligger här, följa med den som ska bli hennes son.
Natsuko... Natsuko, följ med mig.
Du kan ställa dig upp.
Så där ja. Du är duktig. Kom hit.
Så du har kommit, min ättling.
Jag heter Mahito.
Är du tornets herre, min gammelfarbror?
Vänta där. Och var stilla.
Nu klarar sig den här världen åtminstone en dag till.
En dag? Inte längre än så?
Kom.
Min värld och mina krafter - allt kommer från den här stenen.
Har stenen skapat den här havsvärlden?
Det finns mer kvar att göra.
Världar är levande. De angrips av mögel och ohyra.
Jag har också blivit gammal och söker en efterträdare.
Mahito, vill du föra mitt arbete vidare?
Jag?
Min efterträdare måste vara av mitt blod.
Det är mitt avtal med stenen.
Om den här världen blir vacker eller avskyvärd-
-det hänger bara på dig.
Menar du byggklossarna?
Du får lägga till en av klossarna.
Du kan göra den här världen mer harmonisk.
De är inte av trä.
Det är sten som man bygger gravar av. De bär på illvilja.
Alldeles riktigt. Jag valde dig för att du kan förstå det.
-Tack! -Vi får prata sen.
-Himi blev tillfångatagen. -Hon klarar sig.
Vi måste rädda henne!
-Hur är det med Himi? -De tar henne till sin herre.
-Deras herre? -Din gammelfarbror.
De ska använda henne för att förhandla.
-Förhandla? -Så att parakiterna får ta över.
Tornet är redan fullt av dem.
-Din överträdelse gav dem en ursäkt. -Överträdelse?
Tabut! Du gick väl in i Natsukos förlossningsrum?
Det var det.
-Men Himi gick inte in. -Att visa dig vägen är ett lika stort brott.
Härifrån kan du se.
Högre!
Undersåtar, hit är långt nog! Vänta här på det goda beskedet.
-Låt oss följa med er! -Vi ber er!
Jag uppskattar er omtanke, men detta är min plikt.
Undersåtar, lev väl!
Hurra för parakiternas konung!
Stilla dig! Vi har med oss fröken Himi, vår herres ättling.
Ge vika!
-Det...är ju himmelriket! -Våra förfäder!
-Paradiset! -Ers Majestät, är det här paradiset?
Tyst med er!
-Titta där! -Så vackert!
Du kom alltså. Slå dig ner.
Nej, vi tar en promenad.
Det var fel att gå in i förlossningsrummet.
Det är inget att skratta åt. En allvarlig överträdelse.
Utan tvekan. Stenen är i gungning, och det börjar bli farligt.
Men ungas själar är dyrbara.
Som kung kan jag inte strunta i en lagbrytare.
Kan du inte ge mig tid? Jag vill att Mahito ska bli min efterträdare.
Gammelfarbror.
Vi måste skydda vår värld. I den här takten utplånas den.
Mahito är en bra pojke. Det verkar som om jag måste låta honom återvända.
Gammelfarbror!
Du måste också hem.
Men...titta!
Det är korridoren.
-Jag har varit här förut. -Aj!
Jag har aldrig gått så långt in tidigare.
Vi borde återvända, Ers Majestät!
Jag går vidare. Se till att ni kommer tillbaka levande.
Berätta att jag var en äkta kung.
-Javisst. -Lycka till.
Borde vi inte återvända snart?
Hitåt. Himi kallar på mig.
Jag hör då ingenting.
Himi!
Mahito!
-Hur är det fatt? Har de gjort dig illa? -Nej.
Jag trodde aldrig jag skulle få se dig igen. Tack och lov!
-Gammelfarbror väntar på dig. -Jag vet. Jag ska gå dit.
-Det här känns fel. Om du inte vill... -Vi går.
Va?
Det börjar skymma.
Stenklossar.
Rör inte vid dem. Det finns kraft kvar i dem.
Gammelfarbror, jag har tagit med Mahito.
Här är jag.
Titta. De här stenarna är inte befläckade av illvilja.
Jag har rest långt i rum och tid för att finna dem.
Det finns sammanlagt tretton. Lägg på en var tredje dag.
Bygg ditt eget torn. Ett rike fritt från illvilja.
Skapa en värld av rikedom, fred och skönhet.
Jag gjorde det här såret själv.
Det är ett tecken på min illvilja.
Jag kan inte röra vid stenarna.
Jag ska återvända till min värld med Natsuko, min mamma.
Vill du återvända till en dåraktig värld där man mördar och stjäl?
Den kommer snart att bli till ett eldhav.
Jag ska skaffa vänner, som Himi, Kiriko och gråhägern.
Jag?
Skaffa gärna vänner och återvänd till din värld, men du måste stapla stenarna.
Tiden är knapp. Mitt torn står inte länge till.
Vilket förräderi! Låter ni imperiets öde avgöras av de här stenarna?
Var stilla...
Fan ta er!
Himi! Mahito! Gå till tidskorridoren!
Återvänd till era tider!
Gammelfarbror!
Planeten klyvs itu. Håll i er!
För tungt...
Gammelfarbror, tack!
Kom!
Skynda er!
Natsuko!
-Här är den. Gå igenom, Mahito. -Och vad ska du göra?
Jag har en annan dörr. Jag ska bli din mamma.
Men du dör i sjukhusbranden.
Eld skrämmer inte mig. Det ska bli underbart att föda dig.
Nej, Himi! Du måste leva!
Du är en sån fin pojke!
Men titta!
-Mamma Natsuko! -Mahito.
-Tack och lov! -Syster.
-Lycka till med födseln. -Skynda på nu.
Vad söta!
Hallå! Här!
Vad skönt! Pelikanerna klarade sig också.
Du, Mahito...
-Minns du var du har varit? -Det är väl klart.
-Det är inte bra. Du ska glömma. -Varför?
Vanligen glömmer man det.
Du har väl inte tagit med nåt?
Det är en mäktig amulett. Jag hade aldrig kunnat hantera den.
-Är det inte en sån där sten? -Från fältet som var fullt av dem.
Därför kan man inte lita på amatörer!
Men den här stenen är inte så mäktig.
Du kommer att glömma med tiden, så det ordnar sig.
Farväl, kompis.
Aj, aj, aj!
Kiriko!
Ers Majestät?
Natsuko! Mahito!
-Shoichi! -Pappa!
Två år efter krigets slut...
...blev det dags att återvända till Tokyo.
Du, Mahito!
Vi går nu.
Jag kommer!
Översättning: Nika Hashiguchi Iyuno
Distributör: TriArt Film Ansvarig utgivare: Eva Esseen