Nedtryckta av furiernas mörka armé och brända av drakens utandning
är freden och harmonin i Nazroths tolv riken ett avlägset minne.
Zaldars prinsessa reser sig ur kaoset, omgiven av dödens stank.
Hon har överlevt förstörelsen av sitt slott.
Hon räddade ett mäktigt drakägg ur slottets spillror
och hon vet att hennes bror ligger bakom blodsfuriernas armé.
Hon måste rädda sitt folk.
Kriget nalkas.
Vid sin sida har hon de mest lojala och modiga av de kungliga riddarna
som gått ihop med kvinnokrigarna katuri för att fälla en gemensam fiende:
Prins Favian, och hindra honom från att erövra världen.
Riken kommer att krossas under fötterna på tusentals furier
och brännas av ostoppbara drakar.
Ur askan kommer ett kungadöme att resa sig.
- Det är tomt. - Var är alla?
Stå bakom mig, prinsessa!
Våra slag bromsar dem bara, George!
- Det är samma med svärden! - De känner ingen smärta.
- Blir de inte skadade? - De känner det inte.
Hugg av dem huvudet!
Då gör vi det och får slut på det här!
Det är så vi dödar dem. Sök igenom husen efter vapen.
Ta liken till ladan och lås dörren.
Hur mycket mer tänker ni smörja in? Det stinker.
Ju mer du får desto snabbare läker det. Ska jag sluta?
- När ni säger det så. - Sluta klaga då.
Ni är en helerska, Ers höghet. Och en bra lappare.
Tack.
Vi måste få av er de där kläderna. Ni borde inte se kunglig ut.
Det drar till sig oönskad uppmärksamhet.
Ja, de här kläderna känns olämpligare än någonsin.
Vi kommer att stöta på många förtvivlade människor. Inte bara furierna.
Vem som helst kan arbeta för prins Favian.
Ni har ett högt pris på ert huvud, Ers höghet.
Jag såg kläder i en av stugorna. Ni borde byta om.
Hur fick Favian tag på de här äggen?
- Vad ska han ha dem till? - Jag vet inte, men jag ogillar det.
- Drakägg är mäktiga. - Inget gott kommer av att använda magi.
Bara att ha det med oss bringar otur.
Det måste ha något att göra med blodsfurierna.
Eller så vill han bilda en drakarmé.
Då skulle han bli otroligt mäktig. Ingen har någonsin förslavat en drake.
- Ingen har hittat ett drakägg tidigare. - Vad menar du?
Man tror att drakarna lever i Spetsiga bergen.
Bortom vulkanerna och lavafloderna.
Ingen människa har korsat dem och bergen är förrädiska att klättra i.
Och haven runtomkring är för farliga så ingen har vågat färdas i dem.
Vi vet att Favian styr furierna och att han vill rycka bort tronen från vår far.
- Men hur gör han det? - Det finns någon annan.
En som ännu inte trätt fram.
Det måste vara så.
Favian har varken kunskap eller makt att göra det här själv.
Eller modet.
Vad är det?
Det kommer från draken som ödelade slottet.
Försök sova nu. I gryningen fortsätter vi mot nordliga slottet.
Jag tar första vakten.
- Vill du ha sällskap, George? - Nej, vila, min gamle vän.
- George? - Dimia.
Gudskelov att vi fann er.
Ni är kungens riddare. Ni var i värdshuset.
Vi är räddade!-Ni måste rädda oss.
Vad hände?
Cattle Ridge blev angripet. Vi är de enda som överlevde.
De där furierna... De dödade så många av oss.
Vi miste vår dotter.
- Snälla hjälp oss. - Vart är ni på väg?
Till kungens västra slott om ni också ska dit. Där är vi säkra.
Kungens armé kan skydda oss.
Vad är problemet?
- Ge oss skydd innanför murarna. - Snälla. Ni måste skydda oss.
- Vi är döda om ni lämnar oss. - Visa barmhärtighet. Vi är hederliga.
Det räcker!
Slottet har ödelagts.
- Ni hittar inget skydd där. - Har vi gått hit i onödan?
De ljuger. De vill inte hjälpa oss. Inte ens furierna kan rå på slottsmuren.
Sir George talar sanning. Slottet är jämnat med marken.
Ni måste följa med till nordliga slottet. Det är den enda säkra platsen.
Vad kan ödelägga ett slott?
Se upp!
- Den är ute efter ägget. - Då ska den få det.
Var försiktig.
Jag sa att det bara skulle ge oss bekymmer.
Skönt att slippa det.
Tills den återvänder.
De måste vänta här.
Du måste se det här.
Stanna hos prinsessan, Dimia.
- Vad är det? - Furier, så långt ögat kan nå.
Och de är på väg hitåt.
- Vad ska vi göra? - Vi kommer att dö.
- Vi kommer att dö allihop. - Vi har förlorat allt.
Jag visste att vi inte borde gått hitåt. Jag sa att vi skulle gå...
Jag är borgare och du gör som jag säger.
Sluta bråka!
Sluta bråka.
Vad ska vi ta oss till?
Ja, vad ska vi ta oss till?
Vi är avskurna. Vi kommer inte igenom.
De är säkert tusentals.
Det här var prinsens plan. Att omringa oss och döda alla som går emot honom.
Hur når vi nordliga slottet? Vi måste varna min far.
Vi måste skydda folket i vårt rike. I alla riken.
Favian vill få ner oss på knä. Vi kan inte låta honom vinna.
Vi kanske ska återvända till Katuri.
Tror du att vi klarar det? Favian har utan tvivel riket omringat nu.
Det känns illa att vi inte slåss med våra systrar till sista andetaget.
Jag håller med, men vad har vi för val?
Oddsen är emot oss, George.
Vi kan varken återvända norrut eller fortsätta söderut. Vad gör vi?
Österut. Mot kusten och havets trygghet.
Jag har inga pengar för att betala färden.
Här, ta det här.
Ge det till kaptenen i kungens armada. Säg åt honom att segla mot Röda öarna.
Han ska stanna där och vänta på order. Se till att hela armadan lämnar land.
- Ska ni inte med? - Nej, vår väg går genom mörker.
Ni är säkrare till havs.
Låt mig följa med er.
Jag kan hjälpa till. Jag kan bli riddare.
Det krävs åratal av hängivenhet och träning. Vi började som barn.
Du är borgare. Ditt ansvar vilar hos dessa människor.
- Men katurikrigarna tar du med dig. - Jag sa nej.
Det var väl Bryce? Eller hur?
Riddare ska lyda order, även om du inte håller med om dem.
- Vilken är den bästa vägen till slottet? - Vi går genom Mörka riket.
Mörka riket är en ond plats.
Ingen vid sina sinnens fulla bruk har gått där.
Det är den kortaste sträckan. Furierna närmar sig. Vi har inget val.
Mörka riket, George... Ingen har överlevt Mörka riket.
Luften är laddad med viskningar. Prat om att störta kungen.
Varenda sten i det här slottet har öron.
Jag har också öron. En förändring är på väg.
Det är förräderi. Det blir vår död.
Ers höghet, ni ville höra senaste nytt.
- Ers höghet? - Förlåt mig, härförare.
Mina tankar är hos min fru, drottningen.
Jag fruktar att hon blir allt svagare.
- Vad var det ni sa? - Vi har inte hört från västra slottet.
Budbärarna har inte återvänt och vi fruktar för prinsarnas säkerhet.
Deras säkerhet?
Vi skickade en hel bataljon dit. Tänk om George och hans män misslyckades?
Tänk om draken förstört slottet?
Tänkt om min dotter...?
Tänk om...?
Oroa dig inte, fader. Västra slottet är i säkerhet, liksom jag och min syster.
Vad gör du här, Favian?
Jag ville vara nära dig och mor.
Var är bataljonen?
Jag behöver inte gömma mig bakom någon bataljon, far.
Jag trotsar all fara för att stå vid mors sida.
Bataljonen är med folket vid slottet.
Ett gammalt hjärta gläds över ditt mod.
Men Favian...
Var är Elizabeth?
Tror ni på alla historier om Mörka riket?
- Det är mer än historier. - De som vågat sig in har aldrig återvänt.
- Bara deras skrik. - Det är sant.
Vi katuri känner många förlorade själar där.
- Vad handlar alla myter om? - Myter?
Legenden talar om en trollkarl som kallas Magister.
Han kom till den djupaste och mörkaste dalen.
Väl där skapade han med sina krafter de mest motbjudande, avskyvärda varelser.
En märklig dimma föll och under 200 år har namnet Mörka riket
injagat skräck hos de oskyldiga.
- Och ändå är vi på väg ditåt. - Men det är väl bara påhitt?
- Det är sånt man har mardrömmar om. - Ingen vet. Inget som lever i alla fall.
Jag vill att ni lär mig att strida.
Om hälften av alla legender är sanna måste jag kunna hjälpa er.
Som ni vill.
Svärden, Richard.
Ta svärdet. Håll det så här.
Nu är det en förlängning av er arm. Låt dess vikt följa er rörelse.
Håll det mot kroppen och böj er framåt.
Många vill tvinga ner er. Håll bladet så här så hittar det rätt.
Härifrån parerar ni.
Bra.
Är ni redo?
Bra.
Använd kroppen och fotarbetet för att undvika slagen.
Visa hur.
Anfall.
Försök.
Bra.
Åh, sirenerna.
Fisk, rom...
Så gott.
- Det är något jag velat berätta. - Okej.
Stalltjejen som jag nämnde... Elizabeth och jag...
Jag vet.
- Hur länge har du vetat? - Först för två dagar sen i slottet.
Det var inget planerat. En riddare och en prinsessa. Därför höll jag det hemligt.
- Många lär ogilla det. - Men inte du, min vän?
Nej, men vi färdas i farliga områden så du måste vara klartänkt.
- Du sov väl inte igår kväll? - Nej.
Du vill alltid skydda mig, även mot mig själv.
Alltid, sir. Alltid.
Tror du kungen misstänker att något är i görningen?
- Det är möjligt, min herre. - Möjligt?
Säg åt Magister...
...att ha furierna anfallsklara utanför slottsportarna.
Vi måste försäkra oss om att min kära syster och hennes älskade riddare
möter sitt öde.
Hon har inte synts till. Inte sir George eller sir Richard heller.
Jag vill att de hittas.
Säg åt Magister att skicka furier som har känt dem.
Någon som vi har makt över som vet hur de här riddarna tänker.
- Hitta och förgör dem! - Som ni behagar, min herre.
- Vad är det? - Inget.
Jag hör varken fåglar, djur eller insekter.
- Vi är framme. - Vid Mörka rikets tröskel.
- En plats utan varken dag eller natt. - Jag gillar det inte.
Ingen av oss gör det. Vad ska vi göra nu?
Gör er redo. När vi väl går in kan vi inte gå tillbaka.
Är du redo, riddare?
Jag hade dött lycklig i sirenens armar.
Vi rör oss snabbt och tyst. Utan att väcka uppseende.
Vad är det?
Något stort och tungt. Spåren är två-tre timmar gamla.
Det är en demon.
Det är oväsentligt. Spåren leder i andra riktningen. Vi fortsätter.
- Skynda er att ladda tunnorna! - Riket härjas av furierna.
- Furier, det är bara amsagor. - Nej.
Nej, nej, de är verkliga. De dödade min dotter och min man.
- Rör på er! - Det är sant.
Vår by och västra slottet är ödelagda.
- Var är kungens budbärare? - Troligtvis döda.
Kungliga riddarna bad mig ge dig det här.
- Snälla! - Ni måste hjälpa oss.
- Vi skulle segla mot Röda öarna. - Kapten?
- Vems blod är det? - Min mans.
Han är... var en enkel värdshusägare. Han var chanslös mot furierna.
Jag har mist allt.
Vi har våra order. Vi skyndar oss till Röda öarna.
- Vad är de? - Vi är bevakade.
Göm er!
Vi går innan varelsen återkommer.
- Vad var det? - Jag varken vet eller vill ta reda på det.
- Eller vad den var rädd för. - Det är vad vi alla ska frukta.
Det är magi.
Nu fortsätter vi.
Sök i era ruttna sinnen. Sök efter er gamla härförare George.
Hitta honom och prinsessan var de än är. Vila inte förrän de är döda.
- Jag fattar inte att Bryce lämnade oss. - Han är självisk. Jävla borgare.
- Han brottas med sina demoner. - Kapten vill se er.
Han vill veta varför vi ska till Röda öarna och varför ni är ombord?
- Ni måste berätta om furierna. - Vi har flytt för våra liv.
Riddarna sa åt oss att gå hit. För att skydda Zaldars folk.
Endast våra handlingar säkerställer den framtid som vårt rike står inför.
Ville du se mig, far?
Det är brukligt att knacka innan man går in.
Din budbärare sa att det brådskade så jag ville inte spilla tid.
Jag föredrar att stå och känna av rummet.
Sätt dig.
Det är något du döljer.
Så vitt jag vet är slottet oskadat.
Varför skulle det inte vara oskadat?
Magi. Jag känner det i luften.
Hör ni?
Det låter som ett jordskred.
Vi måste fortsätta framåt.
Fortsätt framåt.
Vi kommer att bli krossade.
- Formera er! - Vapnen kommer inte bita på honom.
- Sluta, ni gör den bara arg. - Elizabeth, nej!
- Den dödar henne! - Vänta!
Vänta!
- Ni klampar i mitt hem. - Förlåt oss.
Vi visste inte. Vårt land har ödelagts. Vi söker skydd.
Vi vill dig inget ont.
Sänk era vapen!
Var försiktiga.
Den här platsen är ondskefull.
Tack för din vänlighet.
Vänlighet.
- Det var märkligt. - Vi var redo för strid...
- ...men prinsessans ömhet räckte. - Gör aldrig om det, Elizabeth.
Det är ingen fara, George. Lita på mig.
Det talades om illasinnade klippor, men de var tydligen levande.
Vi får nog omtolka legenderna.
Visst. Men nu, mina vänner. Snälla, kan vi ta oss härifrån?
Hans tid är förbi. Det är dags för mig att bli kung.
Vad vill ni att jag gör, min herre?
Hitta ett sätt att få furierna innanför slottsmurarna.
Jag vill överta slotten inom två dagar!
Som ni behagar, min herre.
Och du, kära syster.
I vilket av de fyra hörnen är du?
Såg ni? Vi är inte ensamma.
De bevakar oss.
Jag har sett två av dem.
Hur långt har vi kvar, George?
Kanske en eller två dagar. Men terrängen måste börja stiga
om vi någonsin ska ta oss ut ur Mörka riket.
Det stinker här. Det ger mig klåda.
Där!
Sätt fart!
Hon är död.
Något sorts rovdjur.
Katuri.
Jag är riddare.
För dem till vår herre Retic.
Titta framåt.
En plats utan varken dag eller natt.
En skymning av oändliga mardrömmar.
Halt.
För dem till mig.
Bryce, bestarnas baneman!
Bryce! Bestarnas baneman!
Katuri.
Vad gör ni här?
Det är inte säkert. Följ efter mig!
Gjorde du det? Lyckades du döda alla de där bestarna?
- Ja. - Var försiktig med honom.
Mäktiga krigare. Du måste heta Bryce, den som dödade alla varelserna.
- Hur vet du vem jag är? - Du hyllade dig själv.
Så många fiender dräpta och här står du.
Utan minsta skråma.
- Jag är snabb. - Nej, det är du inte.
Jag är krigare.
Och jag dödade alla de bestarna.
- Så ni borde ta er i akt. - Menar du det?
- Vad gör du så långt hemifrån, Bryce? - Jag spårar en grupp riddare och katuri.
Jag är här för att rädda dem.
- Spårar du katuri? - Lögnare!
Vilka då? Och varför skulle dessa katuri behöva din hjälp?
Det finns en mörk armé som svärmar över riket.
De är ute efter sir George.
Är dessa katuri riddarnas fångar?
- Nej. De samarbetar. - Dimia har förrått oss!
En dräpare som du kan vara till nytta. Kom nu, Bryce.
Låt oss leta rätt på dina riddare och de där katuri.
Jag är Retic, herre över Mörka riket. Vilka är ni?
Vad gör ni i mitt rike?
Vi är på genomfärd. Ge oss våra vapen så fortsätter vi vår färd.
Fortsätter er färd?
Ingen utböling har någonsin kommit till mitt rike.
- Nej. Ni stannar som mina gäster. - Dina gäster?
Brukar du alltid hålla dina gäster bundna?
Vilka är ni? Vad gör ni här?
- Vi är bara på genomfärd. - Ingen tar sig förbi här.
- Alla andra vägar är stängda för oss. - Rövare!
Ja. Ni är på flykt.
Det är oväsentligt. Att färdas här är dödligt.
Vi visste inte ert rikes lagar och det fanns ingen att fråga. Låt oss gå.
Ni är för roande för att ni ska få gå.
Ni dräpte många av mina män och överlevde så ni kunde stå inför mig
och ni understår er att be mig låta er gå.
- Jag... Vi menade inte... - Tystnad!
Ta vapnen ifrån dem och för bort dem. Jag ska bestämma vad vi gör med dem.
- Bett eller stick? - Bett.
- Vad är det? Var kommer det ifrån? - Tyst, lyssna!
Efter mig! Kom igen! Skynda er!
- Det är för sent! - Nej!
Spring!
Halt.
Vänta, jag vill höra vad de vill.
Retic, det är jag, din herre. Det här är mina skapelser. Lyssna på mig.
Jag har spårat två riddare och en prinsessa hit. Har du dem?
- En prinsessa? - Har du dem?
- Möjligtvis. Vad rör det dig? - För dem inför mig.
- Nej. - Understår du dig att trotsa din herre?
"Herre." Herre? Du har ingen makt här.
Inte sen du lämnade oss för att tjäna din prins.
- Jag skapade dig. Du ska lyda mig. - Nej! Ingen av oss ska lyda dig.
Jag styr Mörka riket nu!
Jag skapade dig och jag kan förgöra dig.
Du vill inte göra mig arg, då skickar jag min furiearmé på dig.
Glöm inte monsterarmén du lämnade bakom dig. De lyder under mig nu.
Retic, mitt barn. Jag vill inte angripa ditt hem. Jag vet att du har dem.
Vår önskan är densamma.
- Vill du att prinsessan och riddarna dör? - Ja.
Och hon är prinsessa av ljusets rike?
- Zaldars prinsessa. - Okej.
De dör i mitt våld hur och när jag bestämmer det.
Men de lämnar inte Mörka riket levande.
- Då är vi överens. - Hämta fångarna. Ta dem till arenan.
Oavsett vad som händer så tar vi prinsessan med oss.
- Som ni beordrar. - Med heder.
Med heder.
För fram dem!
Tystnad!
Ni har skändat mitt land, dödat mina män.
Jag erbjuder er ett val. Dö där ni nu står...
...eller slåss till döden för er frihet.
Vinn och ni är fria att gå.
Allihop?
Nej, prinsessan stannar. Hon är min.
Aldrig! Vi godtar inte dina villkor!
Då dör ni där ni nu står.
Vänta!
Nej, Elizabeth!
Det är mitt beslut, George.
Ni slår deras mästare och sen letar ni rätt på min far.
Rädda vårt folk.
Lova mig det.
Lita på mig, George.
Nå väl. Vi godtar det.
- Vi godtar ert erbjudande. - Förträffligt.
Var och en av er ska möta den jag väljer.
Vi slåss till döden. Vi är krigare. Det är så vi lever.
- Med heder. - Med heder.
Tror du verkligen han släpper oss fria om vi segrar, George?
Släpp fram Badara och Marunga!
Slåss!
Döda dem!
Kom igen! Upp med dig!
Nej!
Ja! Kom igen!
Kom igen, Richard.
Ni har slagit två stora krigare. Ni överraskar mig.
Ta ut den andra.
Du är prinsessa i den ljusa världen. Jag har alltid velat ha en prinsessa.
En drottning.
Du blir min grannaste konkubin.
Ja.
- Kom igen, George. - Var barmhärtig!
Vi gör det lite mer intressant.
Ja, kom igen, George!
- Har du något tips? - Försök att hålla dig vid liv!
Det där kommer att lämna ett märke.
Ja! Så där ja!
Det räcker!
Vi har besegrat era mästare! Visa heder och släpp oss fria.
Allihop.
Han släpper oss aldrig.
Se upp!
- Dåre! Som man håller jag mitt ord. - Du är ingen man alls.
Jag är Mörka rikets herre!
Kom igen!
Res dig, George, res dig!
Jag är Mörka rikets herre!
Han klarar inte länge till. Gör dig redo.
Ner.
Elizabeth!
Om George inte klarar sig måste vi få ut prinsessan.
- Hon gav dig order. - Det gjorde George också.
Trodde du att ni skulle slå er fria?
Jag är herre här och jag bestämmer vem som lever och vem som dör!
Inte längre!
Tvinga mig inte att döda dig. Ger du dig?
- Jag ger mig. - Då godtar jag din kapitulation.
Vi går härifrån oskadda. Godtar du det?
- Ja. - Högre, så alla hör dig!
Jag godtar att du och dina vänner går härifrån oskadda!
För hit prinsessan!
- George. - Väl kämpat, riddare. Verkligen.
- Jag trodde du var slagen. - Jag ger aldrig upp.
Nu lämnar vi den här förbannade platsen.
Katuri.
Döda alla!
Vi har sökt er sen ni gav er iväg osanktionerat. Ni svek oss för riddarna.
Nu måste du dö!
Du kommer aldrig att bli drottning!
Jag förråder inte katuri.
Riddarna räddade oss! Slåss mot mig eller med oss.
Nu är det nog!
Visa barmhärtighet.
Vi började som fiender, Retic
men vi vinner kriget endast om vi är allierade.
Vi har alla en gemensam fiende.
Vi kan bara besegra honom tillsammans.
Min fiendes fiende är min vän.
Hur länge tar det för furierna att omringa slottet?
- En dag, min herre. - Säg åt dem att lägga på ett kol.
- Snart märker folk att kungen är borta. - Som ni vill.
Hur många drakungar har kläckts?
Jag vill att de är mig underdåniga.
Jag vill att alla drakungar är under mina order och under mitt styre.
Okej. Jag accepterar ert allianserbjudande.
Vad gör vi med furierna, George?
Det sägs att besvärjelsen släpper om man dräper trollkarlen som lagt den.
Vi får hoppas att det är så.
Ert misslyckande och er olydnad är oacceptabelt.
Ni är svaga och underlägsna varelser.
Jag ska beordra min furiearmé att utrota er.
Prinsessan, riddarna, katuri, allt levande i Mörka riket.
Er existens saknar betydelse för mig.
Känn ingen fruktan! De här utbölingarna ser oss som vi är.
Vi är alla krigare! Vi har en gemensam fiende.
Vår skapare vill ödelägga vårt rike och han vill ödelägga deras rike.
Tillsammans är vi starka.
Tillsammans kan vi stoppa honom. Sammankalla armén!
För imorgon går vi ut i krig!
Vad har du gjort, Favian?
Nordliga slottet är snart mitt.
Vad är det för sorts varelser?
Det är mina varelser. Det är furier, fader.
De har stoppat budbärare, dödat trupperna...
...och med dem kommer jag att få...
...ditt kungadöme.
Men varför?
Varför gör du så?
Gör din makthunger att du vill ta mina undersåtar...
De är inte dina undersåtar längre.
De kan antingen acceptera mig som deras härskare
eller bli förintade av min armé.
Din armé.
Nej, Favian. Nej.
Vad har du gjort? Var är din syster?
- Var är hon? - Och du, far...
...kommer att få stanna...
...här.
Översättning: Angel Hammer