Elizabeth?
Hvem er dere? Hvordan kom dere inn?
Gjør akkurat som jeg sier. Kom hit.
Ellers går jeg til Frankies rom.
Forsto du hva jeg sa?
Legg den ned. Nå. Sånn ja.
Adam.
Hva vil dere oss?
Bare svelg disse.
Nei, jeg vil ikke. Nei.
Adam.
Hører du? Hører du på meg?
Hør etter nå.
Enten så svelger du disse
eller så går jeg bort og besøker din sønn Frankie.
Forstått?
Vil du gjøre det lett eller vanskelig?
Sånn ja.
Nesten klart.
Det er fire igjen.
Én.
Ned med den.
To.
Tre.
Sånn, ja. Det var vel ikke så vanskelig?
Nei, nei, nei!
Frankie, din heldige gutt.
Barberblad.
Vi burde ikke være her, Jeff. Din jævla teori holder knapt sammen.
-Ikke rart at førstebetjent Martel... -Martel pensjoneres snart. Drit i ham.
-Hvem er det? -Politiet. Vi vil stille noen spørsmål.
Jeg sa jo at han var her.
-Hei! Hva gjør du? Du skal dø, din jævel! -Jaså?
Jeg setter deg av og drar inn med ham.
En stor dag i morgen, du trenger skjønnhetssøvnen.
-Trenger du ikke min hjelp? -Jeg klarer meg, førstebetjent.
Det betyr uflaks. Liz vil at jeg kommer trygt hjem , så jeg kjører.
-Ok, da. -Takk.
Vær forsiktig.
-Hei, vennen. -Jeg hadde et mareritt.
Det var ikke bra. Kom.
-Hva er det? -Jeg drømte at en skurk kom inn til meg.
En skurk? Jeg lover at det ikke fins noen skurker her inne. Ok?
-Hva tror du dette er? -Mamma har laget en overraskelse til deg.
Man skal ikke fortelle om overraskelser.
Ok, vi tar en titt.
"Jeg er så stolt av deg."
Så vakkert. Så fargerik.
Du. Vi forteller ikke mamma at du sladret.
-Jeg lover. -Bra. Vi legger deg. Vi finner mamma.
Hvor er mamma? Hvor har hun tatt veien, har hun gjemt seg? Hvor er hun?
Kanskje hun er i stuen.
Nei, her var hun ikke. Vi sjekker i soverommet.
Hvor kan hun da være?
Vent, jeg vet hvor hun er.
Er hun her inne?
-Herregud. -Hva er det?
Ingenting, vennen. Hun er ikke her.
Frankie. Gjør meg en tjeneste. Legg deg og sov med en gang.
Liz. Liz.
Nei...
Hva har du gjort?
Jeg elsker deg.
Vi har en 10-56 på 10622 Magnolia Boulevard.
-Hør nå her, får jeg se litt på liket? -Selvsagt, detektiv.
Den nye slipset passet vel ikke.
Jeg må ha hørt feil. Ta om det igjen. Er dette en jævla vits for deg?
-Nå holder det, detektiv Anderson! -Ok.
-Med all respekt, sir. -Det er ok.
-Hva er det med ham? -Kona begikk selvmord for 3 md siden.
-Han har tatt alle 10-56 siden. -Hva er 10-56?
Selvmord.
-Herregud. Stakkar mann. -Ja... Bare ta deg av liket.
-Deres høyhet ville treffe meg? -Ikke si sånt. Jeg stjal ikke jobben din.
Jeg tok den jævla jobben fordi du kastet den i toalettet.
To menn til har anmeldt deg.
Jaså? Hvilke to?
De kaller deg for "selvmordmannen", Jeff.
Hva skal jeg svare?
Du, alt du har gjort siden er å snike rundt på åsted for selvmord.
Det er galt og jeg tillater det ikke lenger.
Du må opp på hesten igjen. Du får en ny partner og en drapssak.
-Du er begavet. Ikke sløs det bort. -Jeg etterforsker alt en mordsak.
-Elizabeth tok livet av seg. -Nei, det gjorde hun ikke.
-Vi har gått over det hundre ganger. -Hun ville ikke ta livet av seg.
Med all respekt for henne, kunsten hennes var veldig plaget.
-Vi vet ikke hva som foregikk... -Jo, jeg vet det!
Hun var min kone. Hun var min beste venn, så jeg vet det.
Hva med Frankie, da?
Marerittet hans om en mann i rommet. Tror du at han fant på det?
Og de to karen jeg så på veien inn, ingen i huset vet hvem de er.
Dette er skummelt.
Det er ikke skummelt, det er galt.
Ok.
-Stille! Opp med hendene! -Du fikk meg, kamerat! Kom.
Jeg hørte dusjen og visste at det var du. Kan du komme og leke?
Jeg skal bare prate med bestemor først. Så kan vi leke.
-Hurra! -Jeg kommer straks.
-Hei, mamma. -Hei.
Vi har ikke sett deg på en stund.
Du har i det minste dusjet.
Ja...
-Skal du ikke tilbake til leiligheten? -Nei, jeg kan ikke.
Selg den og gå videre, da.
Du er et dårlig forbilde for sønnen din. Du kan ikke komme hit slik hele tiden.
-Frankie er en unge og merker ikke sånt. -Jaså, det gjør han ikke?
Så lite vet du om sønnen din. Han merker alt.
-Jeg merker også, Jeff. -Du er min mor og forstår hva jeg føler.
For to måneder siden forsto jeg. Nå er det selvødeleggende.
Jeg trenger hjelp med en ting av deg, mamma. Vær der for Frankie.
Jeg kan ikke det ennå.
Du får henne ikke tilbake ved å ta livet av deg selv.
Så, nå er det sagt.
Ja, nå er det sagt.
Er alt i orden, pappa?
Ja, gubben. Det er bra.
Jeg elsker deg, det vet du vel? Kom.
Jeg må stikke, ok?
TRE MÅNEDER SENERE
-Anderson. -Det er Kelly. Du må på sykehuset.
Nå.
-Kelly, hva er det som skjer? -Kjør. Jeg forteller deg på veien.
Frøken Wilson.
Jeg er konstabel Jeff Anderson fra Los Angeles-politiet.
Jeg vet at du har opplevd noe helt ubeskrivelig...
Jeg har fortalt alt for kollegaene dine.
Jeg trenger å høre hva som har hendt rett fra deg, med dine egne ord.
Min kjæreste Mike hadde dratt hjem.
Jeg hørte ytterdøren og...
Jeg trodde at det kanskje var han som hadde glemt noe.
Da kom to menn inn.
Den eldre var drøyt 60.
Og...
Han så ut til å hate meg.
Den yngre var drøyt 20.
Han hadde en pistol.
Den eldre
ga meg en boks sovetabletter.
Og...
Han ba meg
om å ta dem.
Han visste hvor moren min bodde.
Da...
Mike hadde glemt noe.
Så... Det første jeg husker er at jeg våknet her.
Hvor er Mike?
-Frøken Wilson... -Jeg heter Jane. Si Jane.
Jane...
Nei.
Nei, ikke si det... Ikke si det...
De skjøt ham.
Han klarte seg ikke.
-Nei... Nei... -Jeg beklager.
-Jeff, jeg vet ikke hva jeg skal si... -Det er dette jeg har sagt i et halvt år!
Hør her... Du forstår vel hva jeg må gjøre?
Ja.
-Hvor er det? -Oppe.
Han slo til her, hva? Der.
JANE WILSON ÅRETS ADVOKAT
Elizabeth Anderson skaper et mørkt univers
FRAMSTÅENDE KIRURG TAR LIVET SITT
JANE WILSON KJEMPER FOR KVINNERETTER
-Ja? -Pappa?
-Hva er det? Er du med bestemor? -Skal vi fremdeles dra til Disneyland?
Dessverre, lille venn. Jeg hadde glemt det.
-Kan vi dra i morgen? -Nei, pappa har for mye jobb.
-Leter du etter en skurk? -To stykker, faktisk.
Hva har de gjort?
-De har vært slemme. -Drepte de mamma?
Gi bestemor telefonen. Jeg skal prate med pappa. Gå inn så lenge.
Flink gutt.
-Er du gal? Prater du om det med ham? -Mamma...
Jeg så ikke at det var han.
Frankie har gledet seg til turen til Disneyland i flere uker.
-Du lovet ham det, Jeff. -Jeg vet det. Jeg skal godtgjøre ham.
Det er ikke slik gutter tenker, de trenger en far å stole på.
Ikke en som kommer med tomme løfter.
Jeg må legge på, mamma.
Jeg savner deg.
Hva har du?
19 framstående kvinner tok livet av seg med barberblad i badekaret
etter å ha svelget sovetabletter, alle sammen i Los Angeles-området.
Jeg gikk bare tilbake ti år.
Unnskyld meg litt.
-Hvordan det, framstående? -Leger, jurister, kunstnere, politikere.
Alle var ofte i nyhetene ukene før selvmordene.
-Ble alle drepte av de mistenkte? -Trolig ikke alle.
Jeg har ingen jævla anelse. Det fins ingen åsted, ingen bevis. De er proffe.
Er det din teori? To menn som simulerer kvinners selvmord i stor skala?
Framstående kvinner.
-Hvorfor har ingen oppdaget det? -Jeg oppdaget det, men ingen trodde meg.
Jeg forstår. Ikke noe tydelig motiv, ingen spor. De ses ikke engang som drap.
Det begås over 1000 selvmord per år i denne jævla byen.
-Så det er perfekte forbrytelser? -Så nær man kan komme.
-Hva er motivet? -Jeg vet ikke ennå, men de hater kvinner.
Det er jeg sikker på.
Jeg trenger et team. Det er for mye informasjon å håndtere alene.
Jeg kan ikke gjøre sånt lenger. Det er ikke du og jeg på spaning lenger.
Ok, greit.
"Jeg hater deg."
Helvete! Jeg hater deg!
-Jeg kom så fort jeg kunne. -Takk. Kom inn.
-Herregud, Jeff. Hva driver du med? -Jeg prøver å tenke som de.
Nå vet jeg hvordan de jobber.
Og så forsvinner de, uten videre.
Ok, la oss anta at teorien din stemmer.
-Hva gjør vi med det? -Her er de kvinner jeg ville drept nå.
-Hvordan gjorde du dette? -Se her. Jeg har holdt på i to uker!
-Du skremmer meg. -De må settes i beskyttelsesvaretekt.
Du ber om det umulige.
Vet du hva det koster å sette alle under politibevoktning? Hvor lenge?
-Til de slår til, Kelly! -Det kan være måneder om du har rett!
-Visst faen har jeg rett, alltid. -Jeg vil gjerne beskytte dem.
Dette er tusener av arbeidstimer. Mange saker vil forbli uløste.
Det er din jævla jobber nå! Du stjal den for faen fra meg!
-Det var det som skjedde. Vær ærlig nå. -Ok, Jeff.
Hva sier jeg til politimesteren? At min ekspartner som knapt har jobbet
siden kona begikk selvmord for et halvt år siden
har en teori om to menn som selvmorder kjente kvinner?
-Jeg hadde ikke brukt de ordene. -Vi trenger bevis, Jeff.
Sikre bevis på at noe av det er sant.
De etterlater ingen bevis, Kelly! Forstår du ikke? Du er smartere enn det!
-De har perfeksjonert det! -Kom på noe!
Ikke la dem ta deg! Kom an!
Ta den gutten!
Kom an, du...
-Se, hva katten har slept inn. -Han ser lykkelig ut.
Det er en god dag.
-Du vet hva jeg har sagt i månedsvis. -At hun ikke tok livet av seg? Slutt.
Mamma. Jeg hadde rett.
Jeg har bevis nå.
-Mener du alvor? -To menn som har drept kvinner.
I årevis.
De drepte Liz.
Herregud.
Er du sikker?
-Hvor nær er du til å ta dem? -Så jævla nær.
Hvis du tror at du kan ta de jævlene, så gjør alt du kan for å lykkes.
Gjør det at du ikke kan omgås med Frankie
så forklarer jeg for ham og vi venter på deg.
Dette kan forandre hele livet ditt. Unnskyld at jeg ikke trodde deg.
-Takk, mamma. -Hun elsket deg så høyt!
-Pappa! -Hei, kamerat! Gi meg en klem!
-Hva gjør du her? Skal vi til Disneyland? -Nei, ikke i dag.
-Har du fanget skurkene alt? -Nei, men det skal jeg.
Jeg vet det, du er Batman.
Gå og lek med vennene dine, ok? Jeg elsker deg. Av sted med deg.
-Ja? -En Amanda Tyler ringte.
Hun blir stalket av en mann i en bil.
-Hvordan angår det meg? -Hun står på listen din.
-Jobber du på sentralen nå? -Jeg blir informert om de på listen.
-Så du har fortalt politimesteren om det? -Nei, hvorfor det? Dette er mellom oss.
Du er der nå, hva? Spaner du på alle disse kvinnene?
-Så godt jeg kan alene. -Du bedriver ulovlig spaning.
-Jeg gjør det for det meste på fritiden. -Si det til juryen. La henne være i fred.
-I det minste inntil videre. -Ja, ma'am.
Kødder du med meg?
Ok...
Ta telefonen, for faen.
-Jeff, det nytter ikke. -Send forsterkninger umiddelbart.
-Hva snakker du om? -De er her. Gjør det.
Hallo! Ikke rør deg, for faen!
Elizabeth...
Hendene bak hodet. Du også. Gjør det!
Hvem er Elizabeth?
Slipp våpenet. Slipp våpenet, sa jeg.
Gjør som han sier. Du kan fremdeles redde henne.
Nå.
Snu deg. Ned på kne, for faen.
-Du svarte ikke. Hvem er Elizabeth? -Kona mi.
Detektiv Jeff Anderson, drapsavsnittet.
Som Elizabeth Anderson.
Du var så nervøs for at mannen var purk.
-Med rette. -Jeg husker. Det var en liten gutt også.
Så vi drepte kona di.
-Hvordan visste du at vi var her? -Jeg prøvde å tenke som dere.
Du er rene Magnum, detektiv Anderson.
-Jeg er lei av denne dritten. -Vent!
De er her!
Jeg trenger hjelp, du må hjelpe til.
Du klarer deg.
Vi rekker herfra.
Sånn ja.
Stopp!
Ikke dra hjem. Vi kjører reserveplanen. Stikk.
Mark Witver, byggmester. Tidligere gift med Felicia Connor, avdød.
Hun begikk selvmord. Samme scenario som ofrene. Den yngre er deres sønn.
-Adam Witver. Fem år ved selvmordet. -Fem.
Huset er sikret, førstebetjent. Du må ta en titt i kjelleren.
Gå forsiktig.
Jeff, jeg beklager.
Jeg burde ikke tvilt på deg.
Det er ingen fare. Du hadde ikke noe valg.
Vi må finne sønnen din.
Du trenger å finne sønnen min. Ikke bland meg inn.
Familien er alt. Ikke sant, Jeff?
Hva er greien din? Fortell historien din. Jeg vil høre.
Vel... Vi begynner vel med slektstreet. Far...
Han var borte da jeg ble født, mamma oppdro meg. Jeg var en snørrunge.
Jeg var nok sint på henne for at pappa var borte, men...
Å oppdra meg alene viste seg å være for jævla mye for henne å håndtere.
Hun tok livet av seg da jeg var ni.
Hun druknet i sitt eget blod i badekaret. På siden lå en tom boks sovetabletter.
Jeg leste advarselen om og om igjen for å finne en forklaring.
En av mors venner kontaktet barnevernet og tilbød seg å ta seg av meg.
Det viste seg at hun trodde at jeg hadde gjort moren min gal.
Så gal at hun tok livet av seg.
Hun ville få meg på rett spor
som innebar juling og urettferdig straff.
-Fornedring. Jeg tok saken i egne hender. -Førstebetjent.
En morgen ringte jeg politiet. Jeg var tolv eller så.
Jeg fortalte at jeg hadde funnet henne død i badekaret.
Jeg hadde aldri følt meg bedre.
Hvorfor forteller du dette? Rettferdig- gjør dette det du har gjort mot kvinnene?
Hva? Mot min kone?
Jeg forteller det fordi jeg respekterer deg for at du var smart nok til å ta meg.
Jeg vil at du forstår hvem jeg er.
For det andre:
I morgen forsvinner jeg herfra og du hører aldri fra meg igjen.
Jaså, du?
Du tror vel ikke at vi gjør det vi gjør uten å ha reserveplaner?
Jeff. Du må komme med meg nå.
Nå begynner det.
Hva?
-Jeff! -Mamma, hva gjør du her?
MIN FAR MOT DIN SØNN
Hvor skal vi?
Jeg skulle hente deg. Jeg er pappas partner.
-Skal vi til pappa? -Absolutt.
-Hvorfor ble ikke bestemor med? -Hun måtte gjøre ærender. Ingen fare.
Vi skal ha det moro, bare du og jeg.
Venstre.
21.
Vi har ikke noe valg. De har Frankie!
-Du ber meg slippe en seriemorder! -Hva mener du? Vi lurer ham så klart.
-Vi setter en sender på ham. -Hva om de dreper Frankie likevel?
Vi går inn og får noe ut av ham.
Han hjelper så jævla gjerne til.
-Hvor i helvete er de? -Ops, hva har Adam gjort nå?
-Han har tatt sønnen min. -Frankie? De vokser opp så fort.
-Bli der. -Det er ok.
Herr Witver. Herr Witver!
-Jeg er førstebetjent og har befalet her. -En kvinnelig førstebetjent? Oi.
Det ser man ikke så ofte. Vent nå.
Om jeg husker rett, da vi ble interessert i kona di
så studerte du for å bli førstebetjent.
Da betyr det at hun tok jobben din.
Sjekk at ballene sitter der.
Hjelper du oss å finne sønnen din så ber vi aktor ta hensyn til det.
Så at jeg slipper noen hundrevis år i fengsel? Vær så snill, ma'am.
Dette er situasjonen.
Vi gir tilbake sønnen hans om du umiddelbart løslater meg.
-Du vet godt at det ikke skjer. -Da får du kjøpe en liten trekasse.
-Vet du hva? -Ok, Jeff. Hva skal du gjøre?
Skal du skyte meg her og nå? Det ender sikkert bra for deg.
Tenk etter. Dør jeg, så dør han.
Jeff. Legg den ned.
Slik blir det. Du kommer ut herfra og jeg får tilbake sønnen min.
Unna, ma'am førstebetjent!
Dere to skal følge meg ut herfra. Forstått?
-Kom an. -Unnskyld.
Kom an, Jeff.
Gå.
-Bilnøklene, Jeff. -Bilen min står ved åstedet.
Jeg føler for deg, Jeff. Jeg tok kona di, hun her tok jobben din.
Du har ingenting igjen. Jeg kan i det minste gi deg jobben tilbake.
-Nei! -Tenk på sønnen din! Tilbake.
Jaså? Dra til helvete.
-Når kommer pappaen min? -Snart. Han skrev nettopp at han er sen.
Han er alltid sen.
-Trist at pappaen din aldri stiller opp. -Jeg vet ikke.
Mamma var sånn. Jeg hatet henne for det.
Mammaen min har dødd.
Min også.
Vi har visst mye felles.
Vi blir nok kompiser, du og jeg.
Det gleder meg. Jeg har aldri hatt noen venner.
Kona di tok ikke livet av seg, hva?
Da jeg traff Felicia, var jeg løsarbeider.
Hun, derimot, skulle nettopp ta jusseksamen.
Kjærlighet ved første øyekast, men jeg tenkte ikke over det.
Vi giftet oss et halvt år etter at vi hadde truffet hverandre.
Hun fikk jobber på et fint advokatbyrå og ble forandret fra første dag.
-Jeg trodde at hun skulle forlate meg. -Men hun ble gravid.
Akkurat.
Vi trodde at Adams fødsel skulle redde vårt feilende ekteskap
men i stedet satte den i gang en usunn konkurranse
mellom hennes karriere og familien vår.
-Så du drepte henne? -Og jeg nøt hvert eneste sekund.
Og var begynnelsen på en veldig lang serie.
Det var nok moren min.
Stopp her.
Her går du ut.
-Si hvor sønnen min er. -Hvordan skal jeg kunne vite det?
-Jeg vil se ham nå. -Jeg slipper ham når jeg finner Adam.
Jeg sverger. Det var akkurat det vi ble enige om. Du slipper meg, jeg Frankie.
Ring Adam. Nå.
Du har ikke forstått. Det er jeg som bestemmer.
Tøyser du? Trodde du virkelig at jeg hadde tenkt å slippe deg?
Ring Adam. Gjør det nå.
-Pappa. -Jeg holdes fanget av detektiv Anderson.
Hold deg til planen. Hold gutten til...
Adam! Helvete!
Ok, vi følger dine regler.
Hva skjer?
-Faren din ringte. Han rekker ikke. -Hvorfor kalte du ham pappa?
Det er bare slik vi spøker med hverandre.
-Får jeg snakke med ham? -Han er opptatt. Du kjenner Ted.
Kan vi dra til bestemor? Jeg trives ikke her.
-Bestemoren din ba meg passe deg. -Har hun ringt deg?
Kan du ikke svelge denne?
Da sover du godt i natt. Når du våkner, tar jeg deg til faren din.
Jeg får ikke ta imot noe fra fremmede.
-Jeg er din pappas partner. -Vis meg politiskiltet, da.
-Jeg har det ikke med meg. -Da tror jeg ikke på deg.
Her er pistolen min. Tror du på meg nå?
Flink gutt.
-Hva? -Du får en adresse. Kom med sønnen min.
Ikke gå for langt nå.
Du er purk.
Du drepte kona og partneren min og tok sønnen min. Jeg driter i at jeg er purk!
Hva skal jeg gjøre, pappa?
Hvor mye du enn slår meg, så gjør vi ingenting vi ikke vil gjøre.
Jaså, ikke det?
Ok, du ba om det.
Pappa!
Jeg sender en adresse, du er her innen en time.
Herre jævla gud!
Det der ser ut til å gjøre vondt.
Innser du ikke at vi er ganske like?
Hjernen din mister blod.
Jeg drepte kona din og rev i filler livet ditt. Du ble besatt og levde etter det.
Jeg gjorde deg til den du er.
Akkurat som kvinnene i livet mitt gjorde meg til den jeg er.
-Du kommer ikke herfra levende. -Vi får se hva Adam sier om det.
-Skammer du deg ikke over ham? -Jeg er stolt av ham.
Ikke glem at han vokste opp uten mor.
-Hvor er Frankie? -Er du ok, pappa?
-Jeg vil se sønnen min nå. -Slipp pappa, så slipper jeg Frankie.
Nå!
Vi har blitt venner, Frankie og jeg. Vi har mye til felles.
Jeg fatter hva du driver med. Drittpreiket ditt biter ikke på meg.
Stikk av, Adam.
Slik blir det. Vi skilles til. Adam beholder Frankie.
Du drar meg for retten og min advokat går over alle feil politiet har begått.
Juryen rådslår og du mister jobben.
I mens får Frankie litt kvalitetstid med onkel Adam.
Han blir en utmerket læregutt, han har akkurat rett bakgrunn.
Nei! Nei!
Jeg teller! Hver gang jeg når tre taper han et lem! Én!
To! Tre!
Vent, vent, vent!
Du drepte nettopp sønnen din.
-Pappa! Nei! -Din jævel! Han var mitt alt!
Fortell hvor Frankie er!
Du har ikke noe å forhandle med og jeg har ingenting igjen å miste!
-Da er vi døde, begge to. -Pappa, hjelp meg!
Pappa!
Din jævel! Din jævel! Din jævel!
Hvorfor? Hvorfor hjalp du ham å drepe alle kvinnene?
Faren min oppdro meg sånn.
Gjør det, da. Gjør det!
Pappa?
-Gjør det! -Frankie! Kom, Frankie.
Ok. Nå er det over. Ok? Ok.
Det er ok, vennen min. Jeg skal bare sette deg i bilen.
Så. Ta på deg beltet.
Flink gutt. Ta det på deg.
Det blir bra. Jeg kommer straks.
Opp med deg. Kom, din jævel.
Kom an.
Faren din var ditt alt. Vi får se hvordan du klarer deg uten ham.
Hvorfor kaster du det?
Jeg er ferdig med det, kamerat. Jeg trenger det ikke lenger.
Hvor skal du, Frankie?
Du fanger skurker, pappa. Det er jobben din, folk trenger deg.
Lukk døren.
Ta på deg beltet.
Er du klar? Da drar vi.
Skal du forlate meg her?
Jeg elsker deg.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad