Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Există oameni între noi
înzestraţi cu o memorie perfectă a tuturor vieţilor lor anterioare.
Aceştia se numesc Infiniţi.
Printre Infiniţi, două facţiuni s-au luptat pentru putere.
Pe de o parte sunt Credincioşii,
dedicaţi folosirii cunoştinţelor lor
pentru protejarea şi dezvoltarea tuturor oamenilor.
Împotriva lor sunt Nihiliştii,
care văd această putere ca pe un blestem.
Noi tehnologii au oferit Nihiliştilor
o oportunitate de a pune capăt întregii vieţi pe Pământ.
Şi cursa pentru controlul ei a început.
MEXICO CITY VIAŢA ANTERIOARĂ
Treadway, spune-mi că îl ai.
Da. Da, îl am. Îl am.
S-ar putea să întârzii puţin. Mă îndrept spre voi acum.
Recepţionat.
Treadway, eşti bine?
Nu-i putem lăsa să pună mâna pe Ou.
Nu pot să cred că Bathurst ar face asta.
Nu mai e omul pe care ni-l amintim.
Rahat.
Abel. O iau pe o scurtătură. Ne întâlnim pe autostradă.
Au blocat-o.
- Du-te la baza macaralei. - Treadway, ascultă.
Nu o lua pe acel pod.
Treadway? Treadway?
Abel, ascultă-mă.
Dacă nu reuşesc, uită-te înăuntru.
Nu ştiu ce miracol crezi că o să înfăptuieşti,
dar e un spaţiu gol de 45 de metri în faţa ta.
Ce vrea să facă?
Leona. Te rog.
Leona, trezeşte-te. Trezeşte-te.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Aţi avut vreodată un vis atât de real încât aţi crezut că este o amintire?
Vă uitaţi vreodată în oglindă şi sunteţi surprinşi?
Ca şi cum v-aţi aştepta să vedeţi faţa altcuiva
uitându-se înapoi la voi.
Toţi aceşti oameni merg undeva, fac ceva.
Dar cu ce scop?
Dacă aş şti răspunsul, lucrurile ar avea sens.
Ar avea logică.
NEW YORK - VIAŢA PREZENTĂ
Evan. Exact la ţanc.
Mă bucur să te văd. Ce mai faci?
- Ai avut probleme să ajungi aici? - Nu. Nu, nicio problemă.
Bine.
Al treilea interviu săptămâna asta.
- Uite-l. - Domnilor.
Ce mai faceţi?
- E o plăcere să vă întâlnesc. - Evan, încântat de cunoştinţă.
Vă mulţumesc pentru timpul vostru. Vă mulţumesc foarte mult.
- Aveţi un loc minunat aici. - Mulţumesc.
- Pur şi simplu superb. - Am câteva întrebări, dacă nu te superi.
Desigur.
Sunt câteva semne de întrebare în trecutul tău.
Recunosc asta.
Tu eşti prima faţă pe care o văd oamenii
când intră în restaurantul meu.
Şi vor fi întâmpinaţi de un zâmbet.
Am avut câteva probleme în trecut.
Ţi-am făcut o verificare completă, dle McCauley.
Am vorbit cu câţiva din foştii tăi angajatori.
Şi ştii ce? Toţi mi-au spus acelaşi lucru.
Aş vrea să aflu ce au avut de spus.
Au spus că eşti grozav!
Au spus că eşti deştept. E un tip deştept.
Un tip deştept, nu?
E bine. Presupun că sunt angajat. Când încep?
Spune-mi despre clientul pe care l-ai atacat.
A atacat o chelneriţă.
Aşa că i-ai rupt mâna.
Da. N-a fost cu intenţie.
Scuză-mă, dar a apucat-o de fund.
L-am rugat politicos să plece.
A pus mâinile pe mine.
Nu s-a făcut nicio acuzaţie. Totul s-a rezolvat.
Deci ai ieşit dintr-un tur în Locanda şi nu te-ai mai întors niciodată?
Am avut o problemă personală. Asta a fost acum şase ani.
Da, managerul tău mi-a spus că ai fost instituţionalizat.
Două săptămâni.
Două săptămâni. Melanie, doar două săptămâni. Două săptămâni.
Lupta mea cu problemele mintale face parte din trecut.
N-am mai avut nici măcar un spasm ocular de atunci.
Cred că situaţia prin care am trecut m-a făcut mai puternic.
Şi sunt 100% încrezător în abilităţile mele de a conduce.
Mulţumesc că ai venit azi, Evan.
Te rog. Ştiu cum arată.
Dar nu trebuie să-ţi faci griji în legătură cu boala mea.
- Îţi promit... - Ţinem legătura, bine?
Nu, n-o să ţii.
Pardon?
Cunosc un refuz când îl văd.
Dle McCauley, evident te descurci excelent cu înfruntarea conflictelor.
Habar n-ai.
Mulţumesc că ai venit.
Dar ai dreptate. Nu cred că te voi suna.
Crezi că îmi ştii povestea
pentru că m-ai verificat şi ai dat câteva telefoane?
Am ştiut-o pe a ta când ţi-am strâns mâna bine hidratată.
Mulţumesc pentru timpul tău.
Înţeleg. Sincer.
Cine o să angajeze un schizofrenic cu o istorie de ieşiri violente
când există zeci de candidaţi cu dosare perfecte?
Dar ce mă sâcâie pe mine e faptul că dacă nu mă angajez, nu pot plăti chiria.
Curăţatul acestui costum n-a fost gratuit.
Şi în plus, trebuie să câştig ceva repede,
pentru că încep să rămân fără medicamente.
Şi după ce se termină, începe spectacolul.
Sunt lucruri pe care pur şi simplu ştii să le faci?
Pe care nu ţi le-a arătat niciodată nimeni?
Cumva fiecare pas din proces are logică.
Ca şi cum ţi-ai aminti.
Nu ai învăţa.
Pe bune, chiar tu ai făcut chestia aia?
- Da. - La naiba.
Hei, Ronny. Ronny.
- Evan, omule. - Salut.
Exact cum ai cerut.
Oţel în stil Kimotsuki. Fabricat manual.
Unic.
Aşa da.
Hattori Hanzo?
La naiba.
- Să fiu al naibii. - Frumos.
Dă-te de pe mine.
Să-l plătim pe acest om.
Te droghezi cu chestiile astea?
Nu. Clozapină. E un antipsihotic.
Eşti plătit în pastile?
Even e pe reţeta lui Ronny.
Da. Doctorul Ronny.
De ce nu ţi le cumperi de la Duane Reade?
Pentru că Evan nu vrea să discute cu psihiatrii o dată la 2 săptămâni.
Da. Evan nu-şi poate permite 400 de dolari lunar pe şedinţă.
Hei. Wikipedia.
- Care e capitala "Brakina Fatso"? - Da.
Se pronunţă "Burkina Faso." Ouagadougou.
Îmi dai pastilele, te rog?
La naiba. Am uitat pronunţia.
Ai inventat aia.
La naiba!
Nu.
Tipul ştie totul. E un ciudat.
Cum de ştii atât de multe?
Sincer, aş fi vrut să ştiu. Mă scoate din minţi.
Îmi daţi pastilele, vă rog?
La naiba, fato. Îl mănânci din ochi pe flăcău.
Din ce e făcut praful de puşcă?
74% nitrat de potasiu, 13% cărbune.
- La naiba. - Impresionant.
Am spus ochii la mine.
Haide, Ronny.
Poftim, omule. 60 de pachete.
Sunt doar 55.
Pe bune?
Pe aproape.
Pe naiba. Trăiesc cu alea.
60.
Hei.
Vrei o sabie autentică, nu? Asta e.
Pliată de peste 70 de ori. Oţel tratat cu carbon.
Ia mâinile de pe mine.
Spune-i omului tău să înveţe să numere.
Înţelegerea e pentru 60 de pachete.
Da? Ei bine, asta e tot ce avem.
Nu-ţi place, te poţi întoarce în Bellevue.
Ocupă-te de el.
Vreau să testez sabia asta.
Din ce e făcut praful de puşcă?
Întinde mâna.
Începe spectacolul.
Întinde mâna.
Ridică-te.
Pune braţul acolo. Gâtul sau braţul, iubire.
Tu alegi.
Hei, Ronny. Aia nu e o jucărie, omule.
Vezi-ţi de treaba ta, Evan.
Hai, Ronny. Asta nu e amuzant.
Doamne! Degetele mele!
Cred că merge, nu, Ronny?
Mi-ai tăiat degetele, omule!
O să fii bine. Scumpo, pleacă acasă.
Ai luat-o razna.
Eşti terminat. Eşti un om mort.
Nu ştiu ce să zic, Ronny. Vorbeşti cu un tip
care cumpără antipsihotice de la tine.
Mă simt puţin cam instabil.
Poate că cel mai bun mod de a-mi suprima vocile din cap
este să ţi-o tai pe a ta.
Crezi că m-ar ajuta?
Nu. Nu trageţi. Nu trageţi. E în regulă.
Suntem în regulă. Suntem în regulă, nu?
Hei, cretinule. Ia-mi pastilele. Acum.
Aşa.
Eşti nebun, omule.
Dacă aş fi fost nebun, v-aş fi spintecat cu mult timp în urmă.
Dă-mi pastilele.
Ascultă-mă, Ronny. Nu sunt nebun, bine?
Sunt doar neînţeles. Bine?
- Ajutor! - Leona!
NYPD l-a găsit pe Evan McCauley. O afacere cu droguri a degenerat.
Poliţiştii au găsit o sabie asupra lui.
Sabia a fost creată printr-un proces
care n-a fost folosit din perioada Edo în Japonia.
Şi?
Susţine că el însuşi a creat-o.
Alt broker transformat în fierar amator.
Puţin credincioaso. Vezi asta, Nora?
- Treadway? - Exact.
Dacă noi ştim, Bathurst ştie.
Ai grijă.
Mulţumesc, mamă.
Spuneţi-ne când terminaţi, dle.
Pot să-mi primesc telefonul?
Ar trebui să primesc un apel telefonic.
Eşti îmbrăcat prea bine ca să fii un detectiv NYPD, aşa că...
probabil eşti un doctor.
Nimic?
Nu mă recunoşti?
Cred că ar trebui să mă simt rănit.
Îţi aminteşti de... Siracuza?
Siracuza.
Asediul.
Al doilea război punic.
Unde ne-am întâlnit prima oară.
N-a fost la fel de palpitant ca primul război punic,
dar e greu să faci o continuare bună.
Mă dezamăgeşti.
Bun venit în club.
Observ...
că n-ai semnat-o.
Dar sincer...
cu o asemenea măiestrie...
nici nu era nevoie, nu?
Am făcut o sabie. E o crimă?
Evan McCauley.
Diagnosticat cu schizofrenie la 14 ani...
după ce ţi-ai cioplit cuvintele "Priveşte înăuntru"
pe piept cu un tăietor de cutii.
Electroşocurile nu te-au ajutat.
Dar astea...
nu sunt rele, nu?
- Doctore, pot să... - Te rog.
La 16 ani ai încercat să te sinucizi într-un accident de maşină
în urma căruia ai rămas cu o placă de oţel în craniu.
Ţi-ai petrecut restul vieţii tale timpurii
între spitale psihiatrice şi case adoptive.
I-am tăiat doar câteva degete.
Nu cred că va trebui să pledez că sunt nebun, nu, doctore?
Sunt curios.
"Priveşte înăuntru."
- De ce acele cuvinte? - De ce nu?
Care din aceste lucruri... îţi aparţine?
Poţi să sari peste orice şaradă e asta...
pentru că nimic din toate astea nu îmi aparţine.
N-ar trebui să ai arme aici.
Ce se petrece aici?
Dle ofiţer.
Ce naiba se petrece aici?
I-al în mână.
Ce?
I-al în mână.
Paris.
1794.
Ultima masă cu contele d'Anjou.
Un Bordeaux.
O alegere bună pentru o ultimă masă.
A fost a ta?
Aş vrea să ştiu despre ce vorbeşti, dar nu ştiu ce să-ţi spun...
Iisuse!
De fiecare dată când spui "Nu ştiu,"
o să apăs pe trăgaci.
- Îţi aparţin? - Nu ştiu...
Eşti nebun?
- Suntem într-o secţie de poliţie! - Camera e izolată fonic.
Nu vor auzi nici când o să-ţi pun 250 de grame de plumb în creier.
- Îţi aparţine? - Da. Bine, da, e al meu, eşti mulţumit?
Iisuse!
Minciunile... nu te vor ajuta.
Sunt doar un tip care a fost unde nu trebuia când nu trebuia, asta e tot.
Ultima şansă, Evan.
Îţi... aparţine?
Ăsta e Treadway pe care îl ştiu.
Un mic truc pe care l-am învăţat de la tine.
Bună, prietene vechi.
Urcă!
- Ţine-te bine. - Rahat!
Virează, virează!
La naiba!
Condu!
- Ţine-te bine. - La nai...
Foc de acoperire!
Ce mai aştepţi? Hai, să mergem!
- Ia-o pe partea cealaltă. - Ia volanul.
Da, sigur. Volan retractabil. Nicio problemă. Perfect normal.
- Mergi cu spatele. - Împuşcă-l pe nenorocit.
Eliberaţi strada!
Trageţi în şofer!
Iisuse!
Relaxează-te, e antiglonţ.
Întoarce, acum!
Nu te opri.
- Pot să te întreb ceva? - Da, sigur.
Cine naiba eşti?
Sunt Nora Brightman.
Bine, dar cine era tipul ăla?
Bathurst. Nu-l recunoşti?
Nu, nu-l ştiu. Dar evident tu îl ştii.
Îl cunoşti de mult timp.
Nu l-am mai văzut niciodată pe acel om. Cred că mi-aş aminti.
Poate nu în viaţa asta.
Poate că ne-am întâlnit în al doilea război punic?
Sau poate în Revoluţia Franceză. Datele nu sunt punctul meu forte.
- Îţi aminteşti asta? - Nu, nu-mi amintesc Revoluţia Franceză.
Mi-am dat seama. Înţeleg acum.
- Da? - Nimic nu e real.
E o criză psihotică.
O să mă trezesc undeva într-un spital, salivând,
- dependent de litiu. - E mai uşor de crezut
ca ideea că poate destinul are alte planuri cu tine?
Destinul? De unde vin eu, avem facturi şi chirii de plătit.
- Nimeni n-are timp pentru destin. - Păcat.
Ştiu că ai căutat răspunsuri, Evan.
Dar nu eşti nebun. N-ai fost niciodată.
Nu, nu sunt nebun, doar am halucinaţii.
Te trezeşti vreodată atras de locuri în care n-ai fost niciodată?
Vezi vreodată o poză şi pur şi simplu ştii că ai fost acolo?
Ştii lucruri pe care n-ar trebui să le ştii?
Înveţi lucruri rapid,
ca şi cum ţi-ai aminti abilităţi, nu le-ai învăţa?
Am spus asta la zeci de psihiatri.
Am fost analizat în toate modurile posibile, de sute de ori.
Nu înseamnă nimic.
Visezi în alte limbi?
În asta constă schizofrenia. Oameni diferiţi, acelaşi cap.
Dacă ar fi aceeaşi persoană, vieţi diferite?
- Vorbeşti despre reîncarnare. - Da.
Poţi făuri o sabie deoarece ai fost fierar.
Vorbeşti ruseşte pentru că ai fost rus.
Îmi pare rău că trebuie să-ţi spun asta.
E o idee reconfortantă, un suflet ce se mişcă dintr-un corp în altul.
Dar de fapt e echivalentul spiritual al "mai mult noroc data viitoare." Bine?
Nimic mai mult, nimic mai puţin.
Te simţi în siguranţă sub tot acel cinism?
Sincer, da.
- Şi cum îţi merge? - În imaginea de ansamblu?
În imaginea de ansamblu? Nu chiar aşa de bine.
Dar sunt bine. Supravieţuiesc.
Viziunile pe care le-ai avut toată viaţa ta, Evan, nu sunt halucinaţii.
Sunt amintiri.
Deci vrei să spui că 100 de doctori s-au înşelat?
50 de medicamente nu şi-au făcut efectul pentru că sunt un fierar rus reîncarnat?
Asta este real.
Eu sunt reală.
Da? N-am mai auzit de o reîncarnare ca asta.
Budiştii, Hinduiştii, Sikh.
Cred că fiecare viaţă începe cu o tabula rasa.
Răspunsurile pe care le-ai căutat toată viaţa...
tot ce trebuie să faci e să te urci în acel avion.
Ştii ce mă întreb în acest moment?
Dacă cel mai nebunesc lucru pe care l-am auzit vreodată şi povestea asta e ridicolă,
e de fapt primul lucru care a avut sens vreodată?
Nu trebuie să-mi hrănesc pisica, aşa că... să mergem.
Continuă.
Au plecat de pe un aeroport privat.
A fost un zbor neînregistrat.
A ajuns repede acolo.
Prea repede.
Sabia nu intrase în sistem decât de câteva ore.
- Atunci au o bază aici în New York. - Vreau s-o găsiţi.
Ne va conduce la Evan McCauley.
Şi el ne va conduce la Ou.
Din nou.
Ne numim Infiniţi.
Mai puţin de 500 de suflete pe întreg globul,
toţi născuţi cu abilitatea de a ne aminti toate vieţile anterioare
şi abilităţile învăţate în fiecare dintre ele.
Există două facţiuni în rândul Infiniţilor:
Bathurst şi Nihiliştii, care vor doar sfârşitul lumii,
şi noi... Credincioşii.
Şi ce anume credem?
Credem că darul nostru este o responsabilitate.
Că depinde de noi să lăsăm omenirea
- mai bună decât am găsit-o. - Da.
Cred că o să am nevoie de astea.
- Bună. - Bună.
Mulţumesc.
E cam departe de Arthur Avenue.
De fiecare dată sunt uimită.
Îl numim Sanctuarul.
Ăsta e locul unde îţi vei recăpăta amintirile, Evan.
Vom ateriza în curând.
- Recunoşti ceva? - Sunt sigur că mi-aş aminti aşa ceva.
A fost un centru de cercetări ştiinţifice.
Antropologie şi lingvistică.
Toţi folosind ce am învăţat.
Viaţă după viaţă, pentru progresul omenirii.
Şi ce e acum?
Sediul taberei care pierde războiul.
Bathurst e un maestru al luptei.
Sute de vieţi trăite.
Trebuie să fiţi pregătit pentru orice.
El e prădătorul suprem al lumii noastre.
Din nou.
De ce se înclină?
Speră să fii Heinrich Treadway.
- Din nou! - Reîncarnat.
"Heinrich"?
Era un nume popular în anii '50.
Anii '50.
Grozavi pentru rock 'n' roll, dar cam aiurea pentru nume.
1750.
Ce anume ştiu de vă trebuie atât de mult?
De-asta eşti aici, ca să aflăm.
- Asta e camera lui Treadway. - Mă întrebi sau îmi spui?
Probabil am dat-o în bară în ultima mea reîncarnare.
De ce ai spui asta?
Ai văzut unde locuiesc în viaţa asta?
Ăla e jurnalul lui Treadway din Himalaya.
Aia eram eu.
Când am fost Leona Warrick.
Şi ăla era Treadway.
La două zile după ce a fost făcută acea fotografie,
Treadway mi-a salvat viaţa.
Ai luat acea carte cu un motiv.
Toate astea îmi spun ce a făcut el.
Nimic nu-mi spune cine a fost.
Aici putem studia orice, totul.
Spaţiul timpul, istoria. Toate sunt relevante.
Nu pare cine ştie ce.
Bun venit în laboratorul meu virtual.
- Mă numesc Garrick. - Bună.
Garrick se ocupă cu tehnologia şi cercetarea.
Nu pare să fie ceva de capul lui.
La naiba, mă bucur să te văd din nou.
Şi eu mă bucur să te cunosc.
Stai liniştit, totul e pe cale să devină mult mai ciudat.
Bine.
Să începem.
Urmează-mă.
Stai acolo, te rog.
Bine.
Ăla e tipul din secţia de poliţie.
Bathurst. El şi Treadway au fost prieteni odată.
Cu zeci de vieţi în urmă. Războaie, pace.
Au luptat împreună în unele din cele mai importante momente din istoria omenirii.
Apoi Bathurst şi-a pierdut credinţa.
În ultimii 300 de ani a căutat o cale de scăpare.
Caută o cale să oprească reîncarnările.
Vrea ca totul să se termine.
De aceea a creat ăsta.
Oul, creat pentru a ucide toate fiinţele de pe Pământ.
Pare o măsură cam drastică.
Dacă nu mai există nimic viu,
nu mai are în ce se reîncarna.
Atacă sursa vieţii, ADN-ul,
distrugând însăşi esenţa existenţei.
Fiecare plantă, fiecare animal, fiecare persoană.
Mamă!
Jordan!
Vin!
Ca şi cum ai scoate un calculator din priză
când un program nu mai răspunde.
Doar că atunci când el scoate cablul ăsta din priză
şapte miliarde de oameni vor muri odată cu el.
Tot ce omoară accelerează procesul.
Doamne! La naiba, s-a simţit real!
Fără tine, niciunul dintre noi n-am fi azi aici.
Despre ce vorbeşti?
În ciclul anterior ai atacat laboratorul lui Bathurst,
ai furat Oul, i-ai ucis cercetătorul şef şi pe toţi cei care l-au ajutat,
lăsându-l fără o modalitate de a-l recrea.
Ai luat secretul locaţiei Oului în mormânt cu tine.
Bathurst şi-a petrecut toată această viaţă căutându-l.
Şi pe zi ce trece, se apropie tot mai mult de găsirea lui.
De aceea te-a găsit în New York.
Deci urc în avion, îmi recuperaţi amintirile,
şi salvez întreaga lume, nu? Asta e?
Cam asta e, nu?
Ţi-am spus că o să devină ciudat.
Ce facem acum?
Dă-mi nişte veşti bune, Nora.
Bryan Porter. Treadway era un artizan al oţelului, aşa-i?
Impecabil. Prietenii tăi din NYPD sigur au fost impresionaţi.
Din păcate, criptarea lor nu e chiar aşa impecabilă.
Ne-a condus direct la tine.
Ştii că avem metode mai uşoare ca să facem asta, nu?
Mai nou...
aproape întotdeauna nu înseamnă mai bine.
Vom afla locaţia lui Evan McCauley.
Vom descifra criptarea ta.
Dar aş considera o curtoazie profesională...
dacă...
ai accelera procesul.
Spune-ne unde este.
Bine.
Ştiu unde e.
Desigur că ştiu.
Ştiu exact unde este. Doar că...
Uneori...
Uneori am probleme...
cu memoria.
Memoria.
Îmi amintesc când adunai miere pe câmpurile de la Marathon.
Un alt memento al faptului că nimic nu rămâne la fel.
Vrei nişte miere?
Ştii ce e adevărata tortură?
Să te ascult pe tine?
Tortura adevărată nu e durerea fizică,
ci prostia umană.
Să fii înconjurat de ea, devorată de ea.
Viaţă după viaţă.
Oameni cu zâmbetele lor stupide!
Cu conversaţiile lor care te scot din fire!
Cu nevoia lor de aprobare!
Cu încercările lor inutile de a fi iubiţi şi validaţi!
Se plimbă, discută necrologuri...
...pe ultima pagină a unor ziare muribunde,
pe fundul unei colivii, în colţul unei sufragerii murdare
a unei doamne care adună pisici!
- Şi noi suntem obligaţi... - N-ai să înţelegi niciodată...
- ...să trăim printre ei, - ...prietenia, dragostea.
...la nesfârşit.
- Asta e adevărata... - Tot nu înţelegi adevărata credinţă!
...definiţie a torturii.
Credinţa! Bla, bla bla.
Credinţa!
Credinţa.
M-am săturat de credinţă.
Dumnezeu trebuie să-mi arate faţa Lui.
Dar mulţumesc... pentru lămuriri.
I-aţi păstrat cadavrul?
Sexy ticălosul, nu?
Nu, e un cadavru care pluteşte.
E cel mai rău coşmar al meu.
De fapt, e o matrice cu acid crotonic. Menţine celulele în viaţă.
Asta face totul mult mai bine. Mulţumesc.
Încercăm să înţelegem ştiinţa din spatele reîncarnării noastre.
Treadway credea că oamenii sunt capabili de
infinit mai multe decât ne-am dat noi seama.
Asta vrei să-mi spui? Că nu-mi valorific potenţialul?
Am mai auzit acel discurs.
Treadway a forţat limitele a ceea ce unii numesc paranormal, supraomenesc.
Poate manipula energia lumii înconjurătoare.
Nici măcar nu ştiu ce înseamnă asta.
Înseamnă că ai abilităţi
dincolo de orice ţi-ai imaginat vreodată.
Acele abilităţi sunt ascunse adânc.
În inconştient.
Mă bag. Cum le recuperez?
Aici îţi reantrenăm memoria.
Combinăm fizicul cu mentalul pentru a dezvolta noi căi neurale.
Amintirile sunt stocate în fiecare organ...
în fiecare celulă din corpul tău.
Regresia necesită o concentrare
pentru care ai nevoie de ani de dezvoltare.
Asta e o scurtătură.
Îţi şocăm mintea pentru a o sincroniza cu organismul tău.
Funcţionează. Văd o activitate crescută în centrii de memorie.
Hei!
Haide.
- Ăla nu e Treadway. - Pe bune?
Tocmai te-a bătut.
Treadway m-ar fi omorât.
N-a glumit când a zis că suntem în război, nu?
Îmbunătăţirea condiţiei umane.
Uneori o faci pictând tavanul unei capele.
Alteori le dai drumul de la un kilometru înălţime.
Nu atinge aia.
Bine, bine.
N-am mai văzut o armă ca asta.
Încercăm să recreăm Detronatorul lui Bathurst.
Detronator? Cine vine cu numele astea?
Ascultă...
Nu poţi ucide un Infinit. Îi poţi omorî trupul, dar...
- Se reîncarnează? - Da.
Asta se implantează în capul tău
şi îţi extrage conştiinţa...
sufletul tău, pe acest cip digital.
Sufletul tău ajunge pe un disc şi întrerupe ciclul.
Peste 200 dintre fraţii şi surorile noastre sunt pierduţi
în acel purgatoriu digital.
Dacă te confrunţi vreodată cu aşa ceva,
sfatul meu este să găseşti o cale de modă veche să mori.
Intră.
Pot să mă uit primprejur?
Chiar te rog.
Toate astea sunt tu, nu?
Sunt femei care am fost odată.
Toate.
E bine. Pari fericită.
Am fost.
Cine e tipul ăla?
În acea poză era Abel.
Înainte de asta, alte nume, alte feţe.
Dar sufletul...
sufletul a fost întotdeauna el.
Adică v-aţi iubit în vieţi multiple?
E acelaşi loc.
Angkor Wat. Ceea ce noi numim Începutul.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Când fiecare dintre noi începeam o viaţă nouă,
eu şi Abel mergeam acolo.
Te-ai reîncarnat. De unde ştiai unde să mergi?
Mulţi dintre noi au o trezire care are loc când eşti tânăr.
Începe cu lucruri mărunte, amintiri,
senzaţii despre un loc, vise.
La pubertate,
majoritatea Infiniţilor îşi aduc aminte totul.
Exact în perioada când m-au diagnosticat cu schizofrenie.
Ce se întâmplă dacă muriţi tineri şi sunteţi despărţiţi?
Pentru un Infinit,
moartea nu e sfârşitul, e ca şi cum...
ai întoarce paginile unei cărţi.
Următorul capitol, aceeaşi poveste.
E nebunie curată.
Vieţi noi, trupuri noi, mereu întâlnindu-se în acelaşi loc.
El a fost Detronat.
E blocat într-un calculator undeva.
În ultima mea viaţă, când mi-am recăpătat memoria...
mi-am dat seama că dispăruse.
Nu amintirile mele contează, Evan.
Ci ale tale.
Ultima ta viaţă în Mexic...
unde ai ascuns Oul?
Unde e Oul?
Unde e?
A intrat în fibrilaţie. Închide-l.
Eşti bine.
Doar respiră.
- Trebuie să mă ridic. - Respiră.
Kovic, verifică-i semnele vitale.
Ce s-a întâmplat acolo, Evan? Ce ai văzut?
Reţeaua ta neurală s-a aprins ca pe patru iulie.
Am văzut chestiile astea toată viaţa. Tot nu înţeleg nimic din ele.
De ce nu-şi poate aminti nimic?
Între accidentul de maşină, electroşocuri,
şi placa de oţel din craniu, mintea lui e fracturată.
Ceva nu permite amintirilor să iasă la suprafaţă.
Nu le pot extrage. Mi-e teamă că Artizanul e ultima noastră speranţă.
În curând îşi va aminti totul.
Dacă n-a făcut-o deja.
Sute de vieţi,
şi totul depinde de aceste câteva ore.
Dacă nu-l găsim...
înainte să-şi recapete memoria...
pierdem Oul...
pentru totdeauna.
Roţile se învârt
şi nu vom mai putea niciodată...
scăpa.
Plecăm în zori.
A trecut ceva timp, Otto.
Nimeni nu mi-a mai spus aşa... de atât de multe vieţi.
Bună, dragostea mea.
Ce ţi s-a întâmplat?
Erai atât de frumos.
Şi tu.
Nu ţi-e dor...
de agilitate...
de vioiciune...
să fii limitată de asta?
Mă vezi ca pe ceva stricat. Eu nu mă văd aşa.
Tu eşti cel infirm, Otto.
- Mutilat de laşitatea ta. - Laşitate?
Nu. Sunt mutilat de memoria mea.
De-a lungul anilor tu ţi-ai recăpătat amintirile, eu nu.
Eu le recapăt în timp ce mi se formează creierul, în pântece.
Ore nesfârşite, zile, săptămâni, luni.
Fără să mă pot mişca!
Creierului meu nu i-a rămas decât să se devoreze singur.
Toate aceste vieţi, magnitudinea acestui dar,
şi n-ai învăţat nimic.
Trebuie să scap.
Trebuie să opresc totul.
Nu o face. Nu-i da nimic.
Unde e Treadway?
Atacăm plajele din Normandia?
Niciodată nu ştii cu Artizanul.
Să ne pregătim.
Culorile, vă rog.
Deci Artizanul e un cartofor?
Nu, e un hedonist.
Minciuni infinite, oportunităţi infinite pentru depravare.
Pare tipul meu de om.
Alexa, opreşte muzica.
Curăţă-l şi scoate-l de-aici.
Operezi pe cadavre acum?
Da Vinci se folosea de cadavre
ca să înţeleagă mai bine corpul uman.
Pe mine mă interesează doar creierul.
Dar ştii asta prea bine.
Ce arc cranian superb ai de data asta.
L-aş putea examina mai bine dacă te-aş decapita.
Cum a făcut Treadway ultima oară când ne-am întâlnit.
Încearcă.
Bathurst a cucerit Sanctuarul.
- Are Oul? - Nu.
Crezi că am mai fi aici dacă l-ar fi avut?
Oriunde ar fi, e încă în capul lui.
Treadway?
Aşa mi se spune.
Stai. E blocat?
Măi, măi, măi, ia te uită.
Deci hard disk-ul tău a fost ars,
ceea ce înseamnă că va trebui să-ţi resetăm memoria.
Şi, Heinrich, trebuie să-ţi spun, asta o să-mi facă plăcere.
Fiţi atenţi.
Cu toţii cunoaşteţi ideea că atunci când mori
îţi vezi toată viaţa în faţa ochilor, nu?
Această maşină amplifică acea experienţă,
prelungind simţul timpului,
permiţându-vă să restabiliţi, să vă reordonaţi amintirile.
Chestia asta e cel mai aproape de o resetare mentală absolută.
Ai de gând să mă îneci?
Pentru că mă deranjează un lucru la asta.
- Şi anume? - Nu-mi place!
Ce rată de succes are tipul ăsta?
Încrederea mea e la un nivel... ridicat.
Da, ca şi tine, evident.
Bine.
De data asta îmi place de tine. Eşti chiar amuzant.
Nu mă înţelege greşit, dar de obicei eşti un ticălos.
- E adevărat. - Ea înţelege.
Ar trebui să am încredere în tipul ăsta?
- Eu n-aş avea. - În primul rând,
detest etichetările.
În al doilea rând, poţi crede că avem acelaşi scop.
Serios? Care anume?
Bathurst vrea să distrugă toate fiinţele vii de pe Pământ, nu?
Asta o să distrugă o mare parte din afacerea mea de aici.
Tipul ăsta e dus cu pluta.
Există un motiv pentru care nu m-aţi mai adus aici până acum.
- Aş putea să mor acolo. - Da.
Ar putea funcţiona?
Ar putea.
Dar ai de ales, Evan.
Nu, nu am de ales.
Nu pot permite ca altcineva să mai păţească ceva
din cauza la ceea ce am în cap.
Bine. E timpul pentru un act de credinţă.
S-o facem acum înainte să mă răzgândesc, bine?
Haide. Porneşte-ţi maşina.
Eşti gata să înoţi?
Da. O să fie atât de distractiv!
Taci din gură şi porneşte-o.
...îţi prelungeşte simţul timpului.
Orice s-ar întâmpla, nu-i lăsa să se oprească până când nu e gata.
O să-şi ţină respiraţia cât timp va putea, după care...
instinctele primare vor prelua controlul...
22. Prea mult.
20. Atât. Şi 18.
Doamne. Se îneacă.
Asta e şi ideea.
- Poate ar trebui să-l scoatem. - Încă nu. Încă două minute.
Abel, ascultă-mă. Dacă nu reuşesc...
Haide.
Nora... Moare.
Suntem aproape. Suntem aproape.
Nu mai are puls.
Scoateţi-l.
Haide! Haide.
Bine. Bine.
La o parte.
Nu!
S-a dus.
L-am omorât.
Dacă nu reuşesc, priviţi înăuntru.
Evan, eşti bine. Doar respiră.
Sunt Treadway. Sunt Treadway.
Hei.
Sunt Treadway.
Dacă eşti Treadway, răspunde-mi la asta:
Ştii unde este Oul?
Da.
- Da? - Da.
Priveşte înăuntru. Priveşte înăuntru.
Am fost antrenaţi să nu considerăm importante corpurile noastre, nu?
Nişte cochilii menite să fie aruncate.
Treadway ştia singurul loc
în care nimeni n-ar căuta.
Abel? Abel, ascultă-mă.
Dacă nu reuşesc, priveşte înăuntru.
E în corpul lui.
În Sanctuar.
A fost acolo tot timpul. Haide.
Sunt surprins că a funcţionat.
Am ştiut tot timpul că eşti tu. De-asta te-am lăsat să câştigi.
M-ai lăsat?
Nu ştiu ce ziceţi voi,
dar mie mi-ar prinde bine o băutură.
Hai, n-avem timp pentru...
Închidere de urgenţă.
Sunt lovit.
Eşti bine?
Hei!
Urmaţi-mă.
Hai. Trebuie să plecăm.
Deschide liftul de urgenţă.
- Trebuie să plecăm. - Aşteaptă!
Eşti nebun? Aproape au intrat!
Nu fugim, bine? M-am săturat să fug.
- Mă lupt cu ei chiar acum. - Rezistă, Trace.
E moartă.
La nai...
Trebuie să plecăm acum.
- Eu rămân. - Ce?
Rămânem aici, ne luptăm cu ei acum.
- Ai scurgeri ca Titanicul. - Sunt bine.
Dacă mori aici, cine-l opreşte pe Bathurst?
Are dreptate.
Hei.
Fă să merite asta, dziecko.
Atunci câştigă-mi nişte timp.
Deschide uşa arsenalului.
Baftă.
Aveţi grijă, dle.
O să am.
Ducem corpul lui Treadway în Scoţia.
Foarte bine.
Ţine-l în viaţă.
O să fac tot ce pot, dar a pierdut mult sânge.
Cheile sunt în maşină.
REŞEDINŢA BATHURST, SCOŢIA
Heinrich.
Mă bucur că ni te-ai alăturat.
Aş fi vrut să fi fost aici să vezi asta...
să-ţi înţelegi...
rolul tău în asta.
Sfârşitul tuturor certurilor noastre.
Sfârşitul tuturor lucrurilor.
Curăţă-l şi testează-l.
Asigură-te că e autentic.
Chiar s-a terminat totul?
Încă nu.
Nu-l subestima niciodată pe Treadway.
Te-ai trezit.
Unde sunt?
I-am spus lui Nora că o să aştept până când te trezeşti.
Eşti în casa mea conspirativă.
- Ce faci? - Mă ocup de morfina ta.
Unde e?
S-a dus după Bathurst.
Rahat.
N-o să facă asta singură. Nici vorbă.
Fii serios, omule.
Dacă pleci acum, o să mori înainte să părăseşti complexul.
Dacă e să murim, murim împreună.
Hei, hei.
Tocmai te-am bandajat, omule.
Să te pun la curent cu situaţia de faţă.
Dacă Bathurst obţine ce vrea, s-a zis cu noi.
Nu mai avem o a doua şansă.
O să iau Oul şi o să-l omor.
Mi-a spus că eşti unul dintre noi.
Evident, e numai vorba de tine.
Am terminat diagnosticul. Bomba e pregătită pentru Ou.
Încărcaţi-o în avion.
Eşti al meu, ticălosule.
Crezi că o să...
ne lase să facem asta?
Nu?
Sfârşitul tuturor lucrurilor.
Du-te.
Mişcaţi-vă. Sus, să mergem.
Mişcaţi-vă!
Îi dau drumul în trei, doi, unu.
- Mergi undeva? - Mi-ar plăcea.
- Eşti bine? - Nu. Nu întreba.
Aţi văzut asta?
Nora, eşti bine?
Bine, haide.
Te-am prins.
O să te scot de aici. Haide.
Eşti bine?
La naiba.
Trebuie să te scoatem de aici.
- Poţi să te mişti? - Da, sunt bine.
Bun. Haide.
- Trebuie să pleci. - Bathurst ne scapă.
Discurile lui sunt aici, trebuie să le distrug şi să-i eliberez pe toţi.
Ne mai vedem.
Vom ateriza în Glasgow în 16 minute, dle.
Stai la altitudine joasă.
Foloseşte TFR.
Dumnezeule.
Haide. Haide.
Sunt cu toţii aici.
Toate sufletele.
Trebuie să-i eliberăm pe toţi.
Nora. Nora, hei. Hei.
Rămâi cu mine, bine? Suntem atât de aproape.
Să aruncăm ceva în aer, bine?
Am pierdut al treilea motor, dle.
Va trebui să aterizăm.
Ce naiba faceţi? Dle!
Vă rog! Ne vom prăbuşi. Dle!
E imposibil.
Imposibil.
A deschis trapa, dle.
Mă dezamăgeşti.
Nu mă recunoşti?
Cred că ar trebui să mă simt rănit.
Accidentul de maşină? Placă de oţel, ai uitat?
Treadway, n-o poţi dezactiva!
Se întâmplă!
Nu!
Moartea nu e sfârşitul. Nu pentru noi.
Poate pentru niciunul dintre noi.
Un nou capitol, aceeaşi poveste.
Pot să te car.
Nici vorbă.
O să-i eliberez.
Poftim.
- Ne mai vedem. - Da.
Te voi găsi la Început.
Te iubesc.
Mă întreb...
ce m-a învăţat Evan McCauley?
Dacă fiecare viaţă nouă e o şansă de a o valorifica pe cea anterioară,
o şansă de a progresa către cea mai bună versiune a noastră...
Avansaţi!
De ce unii dintre noi aleg sabia ca să lupte din nou,
în timp ce alţii descoperă un nou început?
Nora?
Speranţa. Asta am învăţat.
Da, ne poticnim. Da, greşim.
Da, uneori distrugem tot ce atingem.
Dar fiecare moment pe care-l trăim e conectat de o credinţă
că acţiunile din următoarea zi, săptămână, următoarea viaţă,
duc la altceva,
la ceva mai măreţ decât tine.
Şi posibilităţile sunt...
infinite.
Aşadar...
când fiul tău începe să pună întrebări despre trecutul lui,
sună-mă.
Trecutul lui? E doar un copil.
Cum rămâne cu sabia ta?
Nu e sabia mea, e a lui.
Artizane, ce-a durat atât de mult?
Pe curând, Treadway.
Traducerea şi adaptarea: jarvis