PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ne.
Promiň.
- Nechtěl jsem… - Já nemůžu.
Promiň.
Já… já bych teď chtěla být sama.
Simone.
Ahoj.
Musím ti toho tolik říct.
Rasmusi?
Co tady děláš?
Nevím.
Viděl jsem Simone.
- Viděl jsi ji? - Jo.
Martin ji našel.
Viděl jsem ji potom pořád dál a pak už jsem se unavil.
Dobře.
Další znaménko?
Ne.
Podle mě ne.
Řekni mi, co se děje.
Mně můžeš říct cokoli.
Jen mi nelži.
Já ti nelžu.
Ale všechno ti říkat nemusím.
Simone, Rasmus se změnil.
Chce nás všechny zachránit. Nechce, aby umírali další.
Sten chtěl rozhodovat, kdo bude žít a kdo zemře.
Teď je mrtvý on.
- Rasmus zabil Stena? - Jo.
Proč?
Věděl, že máš pravdu.
A to, co dělají, je špatné.
To řekl?
Vážně to řekl?
Taky chce, aby věci byly jinak.
Chcete oba totéž. Chcete mír.
Fakt se změnil. Kéž bys ho mohla vidět a promluvit s ním.
- Bráška se ti vrátil. - Jo, ale pořád je nebezpečný.
Martine, mám něco, co ho zastaví.
- Co to je? - Mám něco, co ničí ten virus.
Pojď.
Je to tam dole.
- Je to ta…? - Jo, je.
Je mrtvá, ale podívej.
Tohle je zbytek té tekutiny.
Tohle ničí ten virus.
Když se to dostane na rostliny a do přírody,
ten virus se stáhne.
Co by to Rasmusovi udělalo?
To já nevím. Odstranilo by to ten virus.
Ty nevíš, co by to bráchovi udělalo?
Ne.
Víc nemáš?
- Ne. - Víc toho tedy není?
Co všechno ostatní?
Zaplavuje to celý svět.
Vždyť jsi to viděla.
- Jo, ale těch rostlin musí být víc. - Víc? A kde?
- Nic takového jsme nikde neviděli. - To ne,
ale tahle tu byla.
Nemohla být jediná.
Nevím, jaká je
nebo jaká byla.
Třeba byla jediná.
Simone, poslouchej mě.
Nemůžeme pořád dál spoléhat na zázraky
a napůl promyšlené plány.
- Na Rasmuse ale ano. - Ne.
On ten virus zná. Pomůže nám ho zkrotit.
Vrať se se mnou.
To teď nemůžu.
Promiň,
nemůžu.
Ten je poslední.
Jo.
Musíme se o ni teď postarat.
Jak?
- Co jí můžeme nabídnout? Nic nemáme. - Najdeme nové místo.
Žádné neexistuje.
Nemůžeme udělat nic.
Ne.
Ty možná ne, ale já jo.
Já se nevzdám.
Posrala jsem to.
- Co? To nechápu. - Nevím, co jsem si myslela.
Mám jedinou zkumavku.
Malinkou zkumavku na záchranu celého světa.
Co jsem si sakra myslela?
Jak to pomůže? Zastaví Rasmuse, ale dál co?
Simone, ať už se děje cokoli…
Vůči tobě to taky není fér.
Co není fér?
Myslel sis, že já…
Pomohl jsi mi, protože…
Protože jsem se do tebe zamiloval? O tom tu mluvíš?
Myslíš, že jsem doopravdy pomáhat nechtěl?
Všechno se netočí jen kolem tebe.
Danieli.
No?
Musím se vrátit za Rasmusem.
Proč?
Proč bys to dělala?
Utekla jsi od něj.
Zůstaň tady.
Někoho ti chci představit.
Ahoj.
Martin.
Daniel.
Máte to tu hezké.
Díky.
- Co děláš? - Řekl jsi, že budu jako ty.
Ano.
Budeš. Časem tvoje tělo zesílí.
Teď mám ale hrozné pocity.
Takhle se vážně cítíš?
Čeho se tolik bojíš?
Já se nebojím.
Ale bojíš.
Cítím to.
Zachránil jsem tě.
Vždyť to nevíš jistě.
Nebo ano?
Proč ti teče krev?
Co to máš na ruce?
Hele, nech mě na pokoji.
Postarám se o tebe.
Vždycky.
Jestli tě chce Rasmus proměnit, je blázen.
Tak jo, musíme odtud vypadnout.
- Kam půjdeme? - Pryč odtud.
Nemůžeme zůstat s lidmi, kteří ti chtějí zabít dítě.
Sbalil jsem věci. Odejdeme, až se setmí.
Dobře?
Potřebuju pomoc.
Jde o Rasmuse. Viděla jsi tu jeho ránu, ne?
Jo.
Tak má další.
Neřeší to. Chce jen být sám.
Je nemocný?
No…
Já nevím.
Zjistíš to?
Musíme se o něj postarat.
A zastavit to, než se to zhorší.
- Pomoz mi, prosím. - To nejde.
Nejspíš mě ani nevyslechne.
Zkusím to.
Jo?
Tak jo. Děkuju.
Sten je mrtvý?
Jo.
Tak proč bychom se vraceli do Apollonu?
- Co když má Martin pravdu? - V čem?
Že se Rasmus změnil.
Virus chtěl šířit Sten a ten je mrtvý. To je dobře.
Lituješ se tu?
Neříkalas mi náhodou právě ty, ať to nedělám?
Jo.
Tak proč to tedy děláš?
Měla jsem ho zabít já.
Stena jsem měla zabít já.
A teď si nevíš rady.
Třeba neviníš jeho.
Ale sama sebe.
Ty mě neznáš, jasné?
Nevíš, kdo jsem ani čím jsem si prošla.
Prostě mě nech být, nechci si povídat. Nech mě být.
Já ji nepotřebuju.
Ty ji potřebuješ víc.
Tu máš.
Neponeseš ji bratrovi?
Ne, je v pohodě.
Jak to víš?
- Jen si ji nech. - On se změnil.
Nemůžu to na něj použít, musím věřit Martinovi.
Já ho miluju.
- Tak jo. - Tak jo?
Já tomu rozumím.
Nech si ji.
Třeba se bude hodit.
Dobře.
Ahoj.
Rasmusi?
Hledal jsem jen aspirin.
V horním šuplíku.
Ten ti na to ale nezabere.
To nic… Nic to není.
- Můžu ti pomoct. - Já nepotřebuju pomoc.
Ale potřebuješ.
Máš lacerace, Rasmusi. Skoro jsi omdlel. Nejsi v pořádku.
Poslala tě Sarah?
Prosila, ať si promluvíme.
- Má o tebe strach, - Není důvod. Nemá se proč bát.
- Rasmusi, já to vidím taky. - Co jako vidíš?
Nejsem si jistá. Možná nějakou mutaci.
Tentokrát ale ne k lepšímu.
Předpokládali jsme, že jsi s tím virem v symbióze,
ale co když je zhoubný?
Co když tě vysává, dokud z tebe nic nezbude?
- Jen říkám, že… - Chci, abys držela hubu!
Mohla… Vzala bys mi
třeba krev
a zjistila, co se děje?
Jasně.
Sarah to ale neříkej.
Vlastně nikomu.
Dobře?
Dobře.
Jasně.
Můžeme?
Já jo.
Odcházíte bez rozloučení?
- My se vrátíme, Jeane. - Tomu se mi nechce věřit.
Prostě tu zůstaňte.
To zůstaneme.
- Ne? - Jo.
Nebojte, postaráme se o ně.
Jsme kamarádi.
- Aha. - To je fajn.
Je to bezva.
Jo.
- Budeme v pohodě. - Jo.
Hezky se o ni starej.
Budu.
Ahoj.
Pa.
Myslel jsem, žes odešla.
- Bál ses, že bych šla bez tebe? - Trochu jo.
Co děláš?
To je Rasmusova krev.
Podívej se.
Jeho krev před tím, než začal měnit ostatní.
Takhle vypadá teď.
Jako by se všechno zpomalovalo.
Jeho krev a ten virus se chovají jinak.
Co to ale znamená?
To nevím. Tedy…
Možná Rasmus infikováním ostatních trpí. Možná ho to oslabuje.
Před chvílí ses ho bála a teď mu chceš pomoct?
Jestli jde Rasmusovi o život, musíme mu v šíření toho viru zabránit.
Proč se najednou staráš o Rasmuse? To nechápu, Fie.
Proč odsud sakra raději nevypadneme?
Hele,
Patricku, já…
nemůžu odejít bez Sarah.
Potřebuje mě.
- Dobře? - Dobře.
Nejsi unavený?
Ne, ani ne.
Já jen, že už
dál nemůžu.
Čím dřív budeme zpátky, tím líp.
Co se děje?
Nechci zůstat uprostřed noci trčet tady.
Jsme tu na ráně.
Tak proč jsme tam nezůstali do rána?
Jasně.
Chtěl jsem s tebou být sám.
Jo.
Martine.
Nevím, co jsi viděl,
ale…
- Jak to myslíš? - No tak.
Mě s Danielem.
- Mezi… Nic mezi námi není. - Ne.
Ne, jasně, že ne.
Řekla jsem mu,
že miluju tebe.
To jsi řekla?
Miluju tě.
Taky tě miluju.
Pojďme dál.
- Dobře? - Jo.
Jsi zabouchnutý.
Jo.
Hrozně zabouchnutý.
Nesedneš si s námi ven?
Jasně.
Stůj!
- Co? - Zůstaň tam.
Co to je?
Ten virus.
Jak se sem sakra dostal?
Promiň, že už jsem nemohla dál.
To nic, neomlouvej se.
Nespěcháme.
Nechci na tebe tlačit.
Jsi takový
nějaký nervózní.
Ne.
Jen jsi mi chyběla.
Ještě jsem si nezvykl, že jsi fakt u mě.
Tentokrát už neodejdu.
Ať se stane cokoli?
Stejně bys musel být úplný blbec, abys mě nechal odejít.
Ahoj.
- Neviděla jsi Rasmuse? - Ne.
Tedy, tady se mnou není.
Tak jo.
Mluvila jsi s ním?
Ne, hledám ho, abychom si promluvili.
Aha,
takže od našeho rozhovoru jsi s ním ještě nemluvila?
Ne.
A včera večer jsi nebyla v laborce?
Ne.
Poznám, když lžeš.
Co s ním je, Fie?
Jen mi to řekni.
Bojím se, že Rasmus umírá, Sarah.
Rasmusi, dost!
- Cože? - Nedělej to. Nezvládáš to.
Vidí to všichni!
Sarah, oni bez toho viru umřou.
- Podle Fie to zabije tebe. - Fie netuší, o čem mluví.
Viděla jsem ty vzorky krve, Rasmusi. Nezvládáš to.
Běž pryč.
- Pojď sem. - Ne!
Když to uděláš, zabiju ho.
Sarah.
Je to pro tvoje dobro.
Rasmusi.
Otázka je, jak se tam dostal.
Je úplně jasné…
Ne, není to jasné. Nevedla tam nikudy žádná stopa.
Tak někdo musel vyrobit…
Nebo…
Simonin bratr chce nakazit ostatní, ne?
Jo.
Co když už s tím začal?
- Toho viru je tu víc. - Kde?
Tudy přišel Martin.
Takže ho má.
Martine?
Co tu děláš?
Martine?
Něco jsem zaslechl.
A co?
Asi to nic nebylo.
Odpočinula sis?
No, spala jsem na kořenech.
Promiň, že jsem nevzal matraci.
Vyrazíme.
- Řekneš mu to? - Musím.
- Ten se zblázní, až to uslyší. - To je možné, ale jinak umře.
Radši on než tvoje dítě.
- Můžeme? - Ano.
To nic, Patricku, je to jen běžná prohlídka.
Dobře.
Deset prstíků na rukou.
A deset na nohou.
Všechno vypadá dobře.
Byla jste nervózní?
- Nebudu tvrdit, že ne. - Vše je v pořádku.
Můžeme jít na to.
To snad ne.
Ještě mi zbývají dva měsíce.
To ano.
Překvapilo mě, že do toho jdete teď.
Zrovna vy ale určitě víte, co děláte.
Promiňte, co že dělám?
Ahoj.
- Jsi připravená? - Ano, je.
Připravená na co? O čem to mluvíte?
Proměníme tě.
Abych ti mohl věřit.
Nedělej to. Mluvili jsme o tom.
Nemůžeme. Musíme počkat…
Ne, přestaňte! Běžte ode mě. Dost!
- Rasmusi, nemůžeme…! - Do toho.
Rasmusi, nedělej to! Netušíme, co se stane!
Rasmusi! Rasmusi, nemůžeme…!
Ano?
Jsou mrtví.
Kdo je mrtvý?
Dva z těch pacientů.
Byli připravení.
Nepočkalo to.
Snažili jsme se, ale…
Kde je Sarah?
Musíme si promluvit.
Dva ti pacienti zemřeli.
Víš proč? Protože jsem odešel.
To mě mrzí.
Vážně?
Jo.
Ale radši oni než ty.
Rasmusi, nemůžeš pokračovat, jako by se nic nedělo.
Musíme zjistit, co se pokazilo, a musíš být opatrný.
Rozumíš?
Jo,
rozumím.
Musím ti něco ukázat.
- Co mi chceš ukázat? - Už tam budeme.
- Ale co je to? - Jen si to nech ukázat.
Nezlobíš se na mě?
Ne.
Prosím.
Promiň,
překážet mi nebudeš.
Rasmusi, ne!
Rasmusi!
Možná se vydám domů.
Jak to myslíš?
Chci to tam zase vidět.
- Ani nevím, odkud jsi. - Ne,
ale můžu ti to ukázat.
Co když už není žádný domov, kam by se dalo vrátit?
Rozhlédni se, ten virus je všude.
Já nechci žít v mrtvém světě.
Co když ho někdo za mrtvý nepovažuje?
Jak to myslíš?
Jen říkám,
že nevíme, jak to vnímá Rasmus
nebo Sarah.
Co?
Ona žije.
Ona žije?
Jak to?
Možná to nakonec není šílené.
Co se mi snažíš říct?
No, možná
se Rasmusův sen může splnit.
Ne.
O čem to mluvíš?
- Jak to myslíš? - Nijak.
- Jen si poslechni, co on… - Co to sakra povídáš?
No tak.
- Co mi to tu říkáš? - Simone, no tak.
Jen vyslechni, co se snaží říct.
Promluv s bráchou. Promluv s Rasmusem.
Dobře?
Ne.
Můžu to vysvětlit?
- Jdi ode mě. - Poslouchej mě.
- Ne, jdi ode mě. - Nech mě to vysvětlit.
Ne, jdi ode mě.
Simone.
- Necháš mě to vysvětlit? - Neobtěžuj se.
- Jdi ode mě. - Simone, poslouchej mě.
Rasmus měl pravdu.
Cítíš takhle,
že je to správně.
Řekl jsi, že je všechno jinak a že se změnil.
- Proč jsi to řekl? - Neuvěřila bys mi.
Pochopíš to, až to…
- Radši umřu než žít takhle. - Ty to nechápeš!
- Je to dobrý pocit. - Dobrý?
Kdo tebou vlastně vládne?
Ty sám, nebo ten virus?
Co to děláš?
Neovládáš to.
Rasmusovi trvalo, než se to naučil.
- Ne, ovládám to. - Tak proč ustupuješ?
Zůstaň tam.
- Neovládáš to. - Nepřibližuj se.
Buď si to teď vezmeš, nebo mě už neuvidíš.
Zůstaň, kde jsi.
Máš na výběr. Vypij to, nebo mě už neuvidíš.
Martine.
To nedělám já.
- Přestaň. - Nemůžu.
Neovládám to.
Simone,
uteč.
Běž!
Simone!
Martine!
Zabila ho.
Martine?
Martine.
Martine!
Martine.
Potřebuje pomoc.
Někdo mu musí pomoct.
Musíš něco udělat. Udělej něco.
Udělej něco!
Martine?
Ne.
Zastavíme ji za každou cenu.
Co když přijde sem?
Zabijeme ji dřív, než ona nás.
Do prdele.
Promiňte, kde je Fie?
- Připravují ji. - Na co?
Do prdele.
Fie? Fie!
Fie, jsi v pořádku?
- Mluv se mnou, Fie. - Už je pozdě.
Dáme to pryč.