EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det var hon som gick utanför muren.
- Det kan du inte se. - Det är hon.
Hon vaknar.
Var...
- Var är jag? - Hej.
Du måste vara tyst. De andra får inte höra dig.
Det är okej, Luna. De hör oss inte här.
Du är i säkerhet.
Ta det lugnt. Jag heter Daniel, och det här är min lillasyster Luna.
Jag kan inte stanna här.
De är efter mig.
Jag måste...
De kan se det, jag måste...
Kan de se dig med den här?
Den är död.
Jag vet inte vilka som är efter dig eller varför, men de är inte här.
Du är i säkerhet här.
Vi ska ta hand om dig.
Jag vill att det alltid ska kännas så här.
Ja...
Jag har missat så mycket.
Det är som om...
Jag känner mig själv genom dig.
Som om...
- Som om vi var samma person? - Ja.
Ja.
Det är härligt.
Du är ledsen.
Nej.
Det är du visst.
På grund av Simone.
Jag känner det.
Det är okej.
Du får vara ledsen.
- Det var inte ditt fel. - Jag vill inte prata om det.
- Men du känner det. - Jag vill inte.
Blev du arg nu?
Du ska få träffa Sten.
- Kunde vi inte stanna här? - Han ska få se att du är som jag.
- Varför? - Du är beviset på att vi kan göra det.
Att vi kan rädda alla.
- Måste vi göra det nu? - Ja, kom.
Tack.
Det måste ha varit obehagliga typer.
Vilka då?
De där med trackern.
- Nej, det var mina vänner. - Dina vänner?
Så att de kunde hitta mig.
Hur hittade du mig?
Tror du på ödet?
Nej.
Nähä...
Då hade jag nog bara tur.
Eller du hade tur. Om du inte ville...
...drunkna såklart.
Ville du det?
Jag har varit utanför muren.
Viruset har spridit sig.
Det är överallt.
Jag vill visa dig en sak.
Vad är det här för ställe?
Paradiset.
Det är som att vara hemma. Eller hur?
Det kan inte vara sant.
Här slipper du vara rädd för viruset.
Du behöver inte vara rädd för nånting.
Vi är långt från allt.
Det ligger undangömt, så inga kommer hit.
- Ja, men... - Vi är omringade av viruset, men...
Men här...
Här kan vi leva i fred.
Hur länge?
Så länge det håller i sig.
Vi lever i nuet.
Okej.
Carpe diem.
Ja, precis.
Vill du ta ett bad?
Jag höll nyss på att drunkna.
Ja, det är sant.
- Då seglar vi i stället. - Har du en båt?
- Allvar? - Kom ska jag visa dig.
- Är du okej? - Ja...
Hon har det.
Hon har viruset, precis som han.
Jag sa ju det.
Att det är möjligt.
En ny värld där alla har viruset.
Kan vi inte bara köra i gång?
Nej, jag...
Jag vill inte det här.
Jag kan inte göra det här. Jag vill inte.
Det händer inte nåt.
Det vet du inget om. Det var inte därför jag kom hit. Jag kom hit på grund av dig.
Jag är inte din försökskanin!
Sarah, Sarah... Sarah...
Hon måste få tid att vänja sig vid det.
Prata inte om henne så där.
Sarah?
Sarah, stanna.
Vart ska du?
- Bort. - Bort vart då?
Vem är Sten? Vad är det han vill?
- Varför måste vi göra som han säger? - Det gör vi inte.
Du är inspärrad i en glasbur, och jag har elektroder över hela kroppen.
- Varför då? - För att rädda de andra.
Det handlar inte om de andra.
Om jag kan rädda alla...
...då var det inte mig det var fel på.
Okej?
Det låg en sjö nära där jag växte upp.
Som den här?
Ja, ungefär.
Inte lika stor.
Jag minns att min bror och jag badade där på somrarna.
Det låter verkligen härligt.
Alltså, vem är du?
Vem är du?
Nej!
Här ska ni bo.
Du är under konstant observation. Din temperatur och fostrets hjärtslag mäts.
Om det behövs kan vi vara här på 10 sekunder.
- Ett tjusigt fängelse. - Det är inget fängelse.
Så vi kan komma och gå som vi vill?
Nej.
Då är det ett fängelse.
Skulle du hellre vara där ute?
- Det går bra. - Det finns bara en säng.
Ja.
Det är bara att vi...
Är inte han pappan?
Jo, jag tror bara inte...
- Alltså, det är en stor säng. Jättestor. - Ja, men nej.
Jaha... Nej.
- Helt klart nej. - Vi ordnar med en extrasäng.
Vad fan gör vi?
Jag sover på golvet.
Jag menar inte det.
Gör vi rätt?
De tar väl hand om dig.
- Men Simone... - Okej, du...
Simone är död.
- Okej? - Ja, för att de dödade henne.
Eller så valde hon det själv.
- Martin? - Vi ska ut härifrån.
Kom.
Vad är din plan? Vi kan inte fly med Fie i det tillståndet.
Vad hade du tänkt dig?
- Vill du stanna här? - Ja! Varför inte?
För att Apollon är psykopater. Rasmus är här och Simone är där ute.
- Simone? - Ja.
Simone hoppade från en jävla bro.
- Än sen? - Det vore dumt att leta efter henne.
Vi borde inte ha släppt iväg henne. Det var ett jättemisstag.
- Hon behöver oss. - Hon är borta!
Tyst!
Hur gör vi?
Hon var död.
- Hon var död. - Fie!
Det stämmer. Jag är en zombie.
Kom tillbaka.
Ja.
Sarah?
Hej.
Du lämnade mig.
Jag trodde att du var död.
Det var jag.
Men sen kvicknade jag till.
- Jag förstår inte. - Inte jag heller, men...
...han säger att han kan ta reda på det.
Fie vet allt om viruset.
Det gör du ju.
Du är superbiologen, eller hur?
Ja, jag har känt henne länge.
Vi ska ditåt.
Nej, Martin.
Vi kan inte bara fortsätta och fly.
Fie.
- Jag följer med dem. - Bra. Vi stannar.
Sarah?
Rasmus, jag måste prata med dig.
Rasmus!
Vem är hon?
Varför har du släpat hit henne?
Vem är du?
- Simone. - Jag frågade inte dig.
- Är du en av dem? - Va?
- En av vilka då? - Det är hon inte. Hon är ensam.
- Vad gör du här? - Jag höll på att drunkna.
- Jag flydde från min bror. - Hur hittade du oss?
Jag hittade henne.
Jag drog upp henne ur vattnet.
Vad än du har otalt med din bror
så är det inte vårt problem.
Du kan stanna och återhämta dig. Inte mer.
Jag vet inte vart jag ska ta vägen.
Det är inte vårt problem.
Luna!
Jag vet att du är där.
För henne tillbaka.
Du vet var hon får vara och inte, håll ett öga på henne.
Du stannar här, Daniel.
- Hur tänker du?! - Skulle jag ha låtit henne drunkna?
Tänk om hon avslöjar oss.
- Om hon får veta att vi har... - Det gör hon inte.
- Tänk om hon gör det. - Hon kommer inte att få veta nåt.
Hon tillhör inte familjen, Daniel.
Så!
Är vi redo?
Hör ni, turturduvor, berätta hur ni träffades.
Du behöver inte svara.
Vi träffades på en gymnasiefest.
Jag gick ut för att spy
och Daniel stod där ute och rökte.
Jag frågade om han kunde följa mig hem.
Du röker ju inte, gubben.
Visste du?
- Har du inte märkt att kläderna stinker? - Jag trodde att det var dina kompisar.
Och hans smutsiga strumpor är inte stela på grund av fotsvett.
Pappa, sluta.
Ja men... välkommen i familjen.
Tack.
Det är klart att det blir regn.
Luna och Daniel, vi är framme.
Så, Luna. Sluta med det.
Luna... Vad är det ni har här?
Varandra.
Det är det viktigaste.
Jag ska se till att du inte saknar nåt.
Tack.
Varför flydde du från din bror?
För att... jag var tvungen.
Jag skulle aldrig fly från min familj.
Inte ens om de...
...gjorde dig jätteledsen?
Varför skulle de göra det?
Man kan bli väldigt oense ibland.
Men så oense?
Jag ville förinta viruset...
...men...
...han tror inte att det går.
Men det går.
- Vad menar du? - Jag kan visa dig.
Men du får inte berätta för nån.
Du måste vara tyst.
Vart är vi på väg?
Kom, bara.
Det är överallt.
Ja, men det kommer inte närmare.
Hallå, akta.
- Va? - Det är blomman.
Ja, men hur...
Hur är det möjligt?
Luna!
- Var är du? - Shit!
- Vadå för blomma? - Vi måste tillbaka.
- Hallå? - Kom nu.
Luna!
Släpp!
Låt mig gå.
Rasmus...
- Rasmus, släpp ut mig härifrån. - Släppa ut dig?
- Vart ska du ta vägen? - Hitta Simone.
- Simone är död. - Det är hon inte.
Hon valde att dö!
Hon vägrade tro på mig
trots att det inte finns nån annan möjlighet.
På andra sidan muren sprider sig viruset.
Det tar över helt.
Vi måste leva med det. Varför kan ni inte fatta det?
Jag vill bara hjälpa er.
Apollons plan...
- Apollons plan är vadå? Är den sinnessjuk? - Ja.
Hur kommer det sig att Sarah lever när du såg vad som hände?
Jag vill rädda oss alla. Det är vad jag vill. Vad vill du?
Jag hade en tracker.
Jag fick den av Simone så att jag kunde se var hon var.
Den är i min väska, men jag vet inte var mina saker är.
Är det den här?
Den visar ingenting.
Du ljuger.
Ljug inte för mig, okej?
Här.
Den hade gett utslag om hon levde, va?
Men det finns inget.
INGEN SIGNAL
Se på mig.
Vad vill du?
Dra åt helvete.
Dra åt helvete!
Simone är död.
Jag ger dig chansen att leva.
Nyss försökte du fly. Nu står du här.
Du vänder kappan efter vinden.
Blunda, tack.
Du vill kanske inte prata med mig.
Det är klart att jag vill.
Du säger inte mycket.
Jag vet inte vad jag ska säga.
- Okej. - Hör här...
Jag är chockad.
Okej?
Jag trodde att du var död. Jag är glad att du lever, men jag fattar ingenting.
Apollon har alltså haft rätt hela tiden.
Vi kan alla bli som ni.
Är det bara det?
Vad då?
Vill du vara som jag?
Då skulle du inte ha stuckit.
Du kan inte hata Fie för alltid.
Varför inte?
- Hon visste inte att hon övergav dig. - Hon valde själv att vända mig ryggen.
Hon och alla andra.
Vad menar du?
De andra. Sten, Martin, Fie, Patrick...
Allihop.
Det här är inte vad de drömde om.
De är rädda för att dö.
De vill bara vara din vän för att de tror att du kan rädda dem.
- Det kan jag. - Vill du det?
Varför ska vi låta dem bli som vi?
Martin tänkte kasta ut dig. Alla betraktade dig som en avart.
Inte du.
Nej.
Det är det som gör mig så nice.
Hör du...
Alla de andra, de...
...sviker oss hela tiden.
Varför kan vi inte strunta i dem?
På grund av de sjuka.
- Vilka då? - De som är här.
De lider som du gjorde och som jag när jag var liten.
De är här och väntar på att bli räddade.
- Är de här? - Ja.
Jag vill träffa dem.
- Va? - Det kan vi inte.
Vem är det du är så rädd för?
Kom igen.
De kanske sover.
Då väcker vi dem.
KARANTÄNAVDELNING ENDAST BEHÖRIG PERSONAL
Kom igen.
TILLTRÄDE BEVILJAT
Efter dig.
Var är alla?
Sarah, vänta lite.
Vad är det?
Förlåt.
Jag orkar inte fly längre.
Vad har du gjort?
Du har dödat allihop.
Vi lovade...
Ser du inte att han lider?
Du bestämmer inte vad jag gör.
Nej!
Emilia!
Vad har du gjort med all mat? Vart ska du? Vad gör du?
- Jag orkar inte mer. - Inte?
- Alla är hungriga. Vi måste hålla ihop. - Nej, vi är för många.
- Nej då. - Jo, och det vet du.
Vi måste kämpa.
Ge mig maten.
Pappa, sluta.
- Ge mig maten. - Lugn.
Låt bli, Daniel.
Sluta. Pappa!
Gå in.
Gå in, för helvete!
Pappa!
Pappa, stanna!
Pappa!
Stanna nu!
Pappa!
Stanna, pappa!
Kan jag få ett glas vatten? Jag är så törstig.
Patrick...
- Patrick! - Va...?
- Sorry, jag visste inte att du sov. - Gjorde jag det?
- Har du inte sovit? - Nej, jag jobbar.
- Varför? Det är ingen som betalar dig. - Hämtar du lite vatten?
Jag drömde att jag boxades.
Jag vet inte om jag vann eller förlorade, men jag är helt borta i skallen.
- Patrick... - Ja?
Det rinner över.
Åh shit.
Vänta lite.
Låt det rinna.
Det rinner över för att glaset redan var fullt.
Ja...
Glaset måste vara tomt.
Vad fan pratar du om?
Annars rinner det över. Fattar du inte?
- Alltså... jo. - Du är fantastisk!
- Är jag fantastisk? - Ja!
Det var därför Sarah överlevde!
Sarah hade inget immunförsvar, så viruset mötte inget motstånd.
Det flyttade in och blev en del av henne.
Som att hitta en ledig parkeringsplats.
Så Apollon kan börja jobba nu.
Inte Apollon.
De avgör inte vilka som får överleva.
Det gör vi.
Okej.
Så vem...
Vem ska bli först?
Jag borde ha räddat henne.
Det borde jag ha gjort, men jag kunde inte.
Hon valde själv.
Jag var inte tillräckligt stark.
Nej.
Men det kan du bli.
Jag är med.
Det är jag glad för.
Simone! Vad fan gör du här?
Daniel...
- Vad är det för blomma? - Du får inte vara här.
- Gå inte närmare. - Den dödar viruset.
- Jag kan stoppa min bror... - Nej. Ingen får se dig här. Kom!
Det är för sent!
- Nej! - Rör inte blomman!
Du skulle inte ha räddat henne.
Ut.
Ut!
Min bror har viruset... i sig.
- Kan man det? - Han kan det.
Han tänker smitta alla andra.
Varför då?
Så att de blir som han, han vill inte vara den ende.
På andra sidan muren håller viruset på att göra allt svart.
Världen håller på att gå under.
Jag såg blomman. Om ni har nåt som kan döda viruset...
- Så kan du stoppa din bror. - Då kan vi rädda allt.
Ni har skapat det här som liknar vårt hem,
som liknar Danmark, men...
...vill ni inte åka hem på riktigt?
Jag...
Jag vill hem.
Hon måste bort.
- Men... - Det är inget att diskutera.
Jag förstår ditt problem, men det har inget med oss att göra.
- Jodå! Tänk om han smittar andra. - Då får de lösa det.
- Pappa... - Följ med här.
Vad fan...
- Daniel. - Förlåt.
Förlåt? Ni kan inte bara strunta i det.
Ni kan inte låtsas som ingenting.
Ni kan rädda världen!
Släpp mig!
Daniel!
Hjälp!
Släpp mig!
Jag kan inte riskera att du röjer vår hemlighet.
Förstår du det?
Jag måste skydda min familj.
Jag beklagar.
Pappa!
Spring. Spring, Simone, spring!
Undertexter: Fredrik Papp