Team Wild Animals Only Released On: www.nordicbits.eu
I arbeidstiden har du spist 2000 cheeseburgere -
- og drukket 500 milkshakes.
- Samfunnet må favne alle. - Jeg trenger noen med større ambisjoner.
Du har fått frityrkokeren til å brenne fem ganger.
Jeg har aldri møtt noen jeg ikke kunne hjelpe.
- En bedre og finere en, tenker jeg. - Ikke kom på jobb igjen.
- Vet ikke hva mer jeg kan gjøre. - En som ikke er deg.
Patrick.
Hei, Patrick.
Det er litt koselig her.
Ja.
Hva om dette er det beste stedet som fins?
Hva mener du?
Vi vet ikke hva som fins på andre siden av muren.
Akkurat nå føles dette området som vårt sted.
Ikke faen om det er det.
Så lenge vi er her, så har vi tid til...
Vi er bare her fordi vi ikke visste om andre steder å dra.
Om vi ikke hadde vært her, hadde vi aldri møttes.
Nei, men så gode venner er vi da egentlig ikke.
Det er dem. De fremmede.
De kommer nærmere.
Faen, hva var det?
Hva faen?
Den er syk.
Prøver bare å ikke drepe alt vi møter.
De er i Sektor fem nå.
- Ja. - Gikk gjennom seks, sju og åtte -
- i løpet av natten.
Vi er her, i tre.
Er de så nær, er det for risikabelt å dra til neste bunker.
- Men vi trenger noe å spise. - Vi vet jo ikke om det er mat der.
Da må vi være raske. Inn og ut. Vi har ikke noe annet valg.
Vi trenger mat nå, Martin.
Sant?
Ok. Kom, vi må dra.
Nå.
- Det kan jeg ikke. - Hva?
- Jeg klarer ikke å reise meg. - Ikke reise deg?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Alle er slitne. Kom igjen.
- Jeg klarer det ikke. - Hei.
- Hva skjer? - Jeg klarer ikke å røre meg.
Det er den jævla infeksjonen.
Dere må dra til bunkeren og hente mat...
- ...så møtes vi her. - Så klart. Bare skjær av hånda di.
Så vi kommer oss inn i bunkeren.
Det var en spøk.
Morsomt. Kanskje du kunne finne en løsning fremfor å tulle.
Beatrice kan bli her.
Ja.
Det kan jeg godt.
Du kan bære mer enn meg, Patrick. Det går bra. Jeg blir her.
- Da gjør vi det. - Kommer det noen, så stikker dere. Ok?
Hva skjer?
Du passer på ham, sant?
- Det er derfor jeg blir. - Nei, du...
Han liker deg.
- Sant? - Hva tenker du om det?
Hva?
Det vet jeg ikke.
Du og Simone kommer godt overens.
- Ja, kanskje. - Det gjorde aldri vi.
Definitivt ikke.
Vi kranglet mest.
- Hele tiden. - Ja, det var vi flinke til.
Pass på deg selv, ok?
Har de andre dratt?
- Hvorfor ser du sånn på meg? - Jeg vil vise deg noe.
Det er borte. Det er helt vilt.
Hvordan er det mulig?
- Når skjedde det? - Jeg vet ikke.
- Så rart. Gjør det ikke vondt? - Nei.
Så du bare latet som?
- Ja. - Nei...
Så mens De fremmede er etter oss og folk får panikk,
- så later du bare som. - Jeg hadde lyst til det.
Nå er det bare oss to.
Det der var fint.
- Her? - Ja.
Få se.
- Få se. - Det er ikke ferdig.
- Hva gjør du? - Tar bare pillene mine.
Går det ikke bedre, da?
Ikke ta dem, da.
Du trenger dem ikke.
Rett fram.
Helvete.
Martin?
- De har alt vært her. - Hysj.
Hold kjeft.
Patrick!
Hva gjør han?
Patrick.
- Hva gjør du? - Du kan ikke bare gå inn sånn.
Patrick.
Vi må dra tilbake med en gang.
- Det er en familie. - Hva så?
Vi kan ikke spise maten deres.
- Hvorfor ikke? - Da sulter de ihjel.
- Ikke mitt problem. - Det er jo det.
- Hvorfor kan vi ikke spise den? - Det bor barn her.
- Ingen er her. - De kan komme tilbake.
Se, Patrick. Tegninger.
Kom. Vi ser oss rundt.
- Skal du bli full nå? - Hvorfor ikke?
Imens kan jo dere finne ut om vi skal sulte ihjel eller ikke.
Jævla bunker.
- Har du et øyeblikk? - Så klart.
Du trenger ikke skjule det.
Jeg har også vært ung. Kom.
Den er din.
Mener du det?
- Herregud! - Er den ikke fin?
Nå kan du kjøre hvor du vil.
- Langt unna. - Så klart.
- Jeg tar for meg Europa i denne. - Du trenger ikke komme tilbake igjen.
Se her. Bare se.
- På hva? - Bamsen.
Et barn ville aldri ha gått fra den.
Det er noe som ikke stemmer her.
Slipp meg!
Slipp!
La meg gå!
Pakk sakene dine, Patrick. Vi må dra videre.
Lea?
Ta det vi trenger, la det være igjen litt til dem.
- Ikke regn med det. - Hva?
Testobjekt 451, mann, i god form, 37 år, injisert med 20 ml...
- Hva skjer? - Jeg ba deg om å vente på soverommet.
Hei, hvor er bamsen din? Er bamsen på soverommet?
- Jeg tror den er våken. - Hører den ikke.
Jeg tror at den roper på deg.
Se til ham, jeg tror at han er sulten.
Se den veien.
Pasienten viser ikke tegn til symptomer på sykdommen.
Få se det fra din vinkel.
- Hva skjer? - Jeg ser dere.
Er han immun?
Han har ingen symptomer.
Vent. Nå kommer det.
Far?
- Er det andre testobjekter? - Ja, en jente. Åtte år.
Er det flere kanyler igjen?
- Ja, men... - Sett i gang.
Det er mottatt.
Ikke!
Slipp! Far!
Det er hundrevis av videoer. Blir vi, er vi de neste.
Nei, for vi drar nå.
Ja, rett til Apollon.
De leter etter en kur, Patrick.
- Injiserer dem med viruset. - Leter etter kur.
- Derfor. De leter etter immune. - Jeg ser en som dreper en annen.
- Jenta, da? - Jeg vil ikke snakke om det.
- Lurte de henne inn med godteri? - Klapp igjen!
Gjør dere klare. Vi skal ut herfra. Nå.
Hvorfor gjør de det sånn, Martin?
- Det vet jeg ikke. - Hvorfor?
Du, det har ingenting med deg å gjøre.
La oss dra.
Har dere tingene deres?
Faen!
Vi kan ikke bli her.
- Det må vi. - Hva om De fremmede kommer?
Eller de sprøyte-psykoene?
Så lenge det regner, kommer det ingen. Skal du ikke ta det litt med ro?
- Hva? - Jeg holder vakt.
- Vil du at jeg skal bli? - Nei.
- Urettferdig at sykdommen ikke dreper dyr. - Ja, og de kan smitte oss også.
- Hva er det? - Går det bra?
Du skjelver.
Det er ingenting.
- Det er pillene. - Det er jo bare smertestillende.
Jeg tenker på dem hele tiden.
Tenk på noe annet.
Hvorfor ville du være her med meg?
Holder du øye med meg?
- Er du sint? - Nei.
Ikke rask nok.
Du virker litt sur.
Å?
Kan jeg få en slurk?
- Fy faen, så jævlig. - Du skal jo ikke smake på det.
Hvem bruker karve i noe? Fy faen, det var for jævlig.
Kom igjen, drukkenbolt.
Jeg er keeper i VM-finalen.
Patrick og Martin. Han er kanskje verdens beste målvakt -
- i straffesparkkonkurranser.
- Skyt. Kom igjen. - Du sa at vi ikke var venner.
- I morges, ved innsjøen. - Hva?
- Du husker det ikke engang. - Sa jeg det, så mente jeg det ikke sånn.
Det var det du sa.
Vil du ha litt?
Nei... ellers takk.
Hadde du det ikke bedre i bunkeren?
Hva faen mener du?
- Dere hadde det fint. - Jeg var dritredd, da.
- Nå, da? Er du redd nå? - Ikke på samme måte.
Dere har jo hverandre.
- Hva mener du? - Du og Rasmus...
Deg og Martin, Beatrice og Rasmus.
Beatrice og Martin, Lea og Gud.
Slutt, da. Vi har jo deg også.
Det er ikke det samme.
Kom, jeg skal lære deg det.
Høyre... venstre.
Du klarer det jo.
Tror du at det fins noe som er som før på den andre siden?
Det håper jeg.
Før var jeg et null.
- Jeg var ikke verdt noe som helst. - Pass deg for regnet.
Nå betyr du noe, Patrick.
Nå må vi holde sammen.
- Ingen skal føle seg alene. - Nei.
Har du hatt sex?
Har du lyst?
- Nå? - Ja.
- Hva gjør du, Patrick? - Hva gjør du?
Du ser på meg, og...
- Slutt. - Kutt ut.
- Slutt å dra i meg. - La oss gå inn.
Du kjenner meg ikke.
- Nei, men du er full. - Gå vekk.
Martin!
Geværet, Martin! Kom!
Jeg vil ikke...
Kanskje det ikke skjer noe, Beatrice.
- Det kom knapt på deg. - Jo. Jeg vil ikke...
Da dør vi sammen.
- Hun sto der da jeg kom ut. - Nei.
Du må skyte henne!
Skyt henne, for faen. Kom igjen!
Ikke gjør det, Martin!
- Skyt henne! - Du kan ikke skyte henne!
Martin!
Skyt henne nå!
- Skyt henne! - Klapp igjen.
- Skyt henne. - Ikke gjør det.
- Ikke skyt. - Gå vekk.
- Flytt deg. - Ikke skyt.
Vi vet ikke om regnet er farlig.
- Hva snakker du om? - Skyt henne, da!
- Ikke gjør det. - Kom tilbake!
- Ikke gå ut dit! - Lea!
- Gå bort. - Ikke skyt.
Lea!
- Lea! - Ikke skyt.
- Nei! Nei! - Nei, Lea!
- Lea! - Ikke skyt.
Lea!
Skyt dem. Skyt dem begge.
- Ikke vær redd. - Skyt dem...
Hold kjeft!
Nei.
- Jeg skal faen meg gjøre det! - Klapp for faen igjen!
Gå! Hold kjeft!
Hva tror du at de snakker om?
Om at du og jeg ville skyte dem.
De kommer til å dø uansett.
- Jeg skulle ha gått ut til henne i regnet. - Hvorfor det?
Hvordan tror du at det ser ut på andre siden av muren?
Kanskje det er et hus der, der noen bor. Med en liten hage.
Plutselig en dag sto det bare en kjempemur der.
Midt i hagen deres.
Det må ha vært kjempeirriterende.
"Hvem reiste en mur i blomsterbedet mitt?"
Jeg er så glad for at du er her.
Ellers hadde jeg hengt med de to der.
Det hadde sugd, da.
Vet du?
Lea? Hvorfor gikk du ut til meg i regnet?
Fordi det var det eneste rette å gjøre.
Jeg vil bare så gjerne se Rasmus igjen.
- Er du redd? - Ja.
- Skulle ønske jeg hadde møtt deg før. - Jeg også.
Kan du ikke synge en vuggesang?
Jo.
Hvorfor blir det mørkt nå?
- Hvor lang tid har det gått? - Vet ikke.
Vi kan ikke vente lenger.
- Dette gir ingen mening. - Hva?
Hva har skjedd?
Hvorfor gikk du ut?
Hva skjedde?
Hva om det ikke skjer noe?
- Hva mener du? - Om de ikke dør?
Hva om regnet ikke er farlig?
- Vi har flyktet fra det i seks år. - Vi vet ingenting om det, sant?
- De skal ikke sitte der. - De er smittet.
Kom deg unna!
Hør på meg!
Det var meg. Ok?
Jeg dyttet henne.
Hva nå?
Kom.
Martin?
Nei. Nei!
Martin!
Hva vil du ha? Den der? Kommer.
Hva vil du ha? Noe å drikke? Kommer nå.
Vær så god.
Uff da...
Jeg liker ikke disse bunkerne.
Ja vel. Ok, ok.
Bunkeren gjør deg dårlig. Du bør nok sove nå.
For bunkertømmermennene er rett rundt hjørnet.
Se den andre veien. Jeg lukter spy.
- Det går fint. - Det var faren min.
Han som ringte, han på skjermen, det var faren min. Den andre stemmen.
Ok.
Det gjør vi ikke.
- Jo. - Vi drar ikke dit.
- Han skulle redde oss. - Det tar vi i morgen, ok?
Av med sokkene.
- Gå vekk! - Vi må bytte plass.
Å nei...
- God natt. - Sov godt. Ses i morgen.
Hva skjer?
Pakk sakene dine.
Skal vi dra?
- Ja. - Greit.
Hvor er tingene dine?
- Dra. - Hva snakker du om?
- Hør her... du prøvde å drepe henne. - Martin...
Martin.
Martin!
Jeg tror at den er død.
Hvorfor peker du den der mot meg?
Hvorfor skal du kjøre en drittbil?
- Kan jeg låne lighteren din? - Lar du være å skyte meg da?
Vær så god.
Det er så lenge siden jeg røykte sist. Det er umulig å finne en lighter.
Ta den. Jeg har alltid to.
Bra at jeg møtte deg, da.
- Sa jeg noe morsomt? - Nei.
Det er bare det at ingen har sagt noe slikt til meg før.
Vi klarte det, Beatrice.
Ut! Kom deg ut!
Ut med deg!
God morgen.
Beatrice.
Beatrice?
Beatri...
Kom igjen!
Beatrice!
Nei.
Våkne!
- Hei. - Hun puster ikke.
Hold deg unna!
- Jeg vil ikke bli smittet. - Hjelp meg, da!
Patrick!
Kom tilbake! Patrick!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen