VILNIUS, LITUANIA
Trei euro.
Ți-o dau cu doi.
1,50 ?
LOS ANGELES, SUA
La mulți ani !
La mulți ani, Audrey Stockman !
Domnița asta de aici,
Această amuzantă, superbă...
Această amuzantă și minunată doamnă Este Audrey...
E ziua ta Și astăzi împlinești 30 de ani.
Te iubesc ! La mulți ani !
- Morgan, ești o ciudată. Te iubesc. - Și eu te iubesc.
- De unde ai furat microfonul ăla ? - Mă cunoști. Știi că am microfoane.
Să fiu a naibii ! Tess e aici.
- Doamne ! Ce impertinență ! - Morgan...
Ce aroganță, să apară aici la ziua ta de naștere !
Morgan...
Cereau un număr minim de invitați pentru rezervare.
Iartă-mă ! Nu credeam că va veni.
Comandă un cocktail personalizat... Mă sinucid.
Ce să spun ? Că iubitul meu m-a părăsit printr-un mesaj-text ?
- Cum explic asta ? - Știu...
- Există o soluție simplă: să minți. - Nu, nu mă pricep să mint.
Da, pentru că bați câmpii. Dai prea multe detalii.
Atunci, e clar că minți. Fii concisă. Întreabă-mă ce am mai făcut.
- Ce ai mai făcut ? - Mi-am luat un iaht. Și am terminat.
Dumnezeule ! Vine încoace ! Sunt lângă tine.
- Hai s-o facem ! - Bine.
Bună, doamnelor !
- Nu pot s-o fac. - Să nu te mai văd !
- La mulți ani ! - Bună !
Iubitul tău adorabil unde e ? Sunteți un cuplu surprinzător.
Dacă n-aș fi știut că e iubitul tău,
m-aș fi gândit că e o cu o tipă mai interesantă, ca un fotomodel.
Dar, când vă văd împreună, mă gândesc că merge și așa.
Unde e ? Vreau să-l îmbrățișez.
Bine...
Doamne... Haide !
E incredibil ! Tu ești din Ucraina, iar eu am dat recent o probă
pentru rolul unei fermiere ucrainene într-o reclamă.
- Și ? - Mi-au spus că sunt prea autentică.
În fine... Cum e corect, "Ucraina" sau "Ucraină" ?
Depinde, spui cum îți place.
Femeile frumoase și sexy trebuie lăsate să decidă.
Bine... Despre asta era vorba ?
- Știi... Ai un chip de păpușă. - Am înțeles...
Și ai o talie așa de subțirică...
Mă gândeam să mă duc acasă,
dar acum s-ar putea să intru cu mașina într-un zid.
- Lovește-mă ! - Stai ! Aș putea să folosesc asta.
Vino aici !
Audrey ! El este Viktor, un vizitator din Europa de Est.
- Vrea să-ți spună ceva. - Vreau ?
Da. Ea e cea mai bună prietenă a mea și are o seară proastă.
Poți să-ți folosești masculinitatea agresivă într-un scop bun ?
- Spune-i ce mi-ai spus mie. - Ce faci ?
- Ai un chip de păpușă. - Nu, personalizează replica.
- Trateaz-o pe ea ca pe un obiect. - Da ?
Bine, super !
Ai ochi mari, de bebeluș.
Și un uger așa de moale...
- Dumnezeule ! Ce naiba ?! - Mulțumesc, Viktor. Ai fost grozav.
- Mulțumesc mult. - Bine, pa !
- Te urăsc ! - Haide ! Zâmbești.
- Audrey, unde e Drew ? - S-a înecat.
- Vezi ? Așa a fost toată seara. - Îmi pare rău ! Trebuie să-ți revii.
Știu, dar e greu, când și-a lăsat niște lucruri la noi,
și nici măcar nu-mi răspunde, să-mi spună când și le ia.
- Știu. Îmi dai puțin telefonul tău ? - Da.
Vreau să caut ceva pe Google.
Cui îi trimiți mesaj ? Morgan, dă-mi telefonul.
Îi trimit un mesaj lui Drew.
Am scris: "Du-te dracului ! O să-ți ard lucrurile."
Nu !
- De ce naiba ai scris așa ceva ? - Pentru că o să-i ardem lucrurile.
La naiba !
Serios, Drew ? Chiloți cu imprimeu cu urme de roți ?
Ai opt ani ?! Oare voia să-i spăl ?
De-asta s-a despărțit de mine, pentru că nu l-am dădăcit destul ?
Du-te naibii ! Șterge-te singur la fund.
Asta ce e ?
E o listă cu localurile lui preferate care servesc burrito la micul dejun.
- Nu cred ! A luat notițe... - Da.
"Cantitatea potrivită de ou la tortilla." Ce idiot !
Arzi ! Arzi !
Trofeul lui ! A luat locul al doilea la Fantasy Football.
- Și l-a păstrat. - Nici măcar nu e fotbal adevărat.
- E doar o fantezie ! - Stai !
Doamne ! E Drew.
- Alo ! - Bună !
Serios ? Asta e tot ce poți să spui ?
Îți ard urechile, la fel ca lucrurile tale ?
- Îmi pare rău, am greșit. - Poftim ?
La ce te referi când spui că ai greșit ?
Trec mâine pe la tine și-ți explic totul, bine ?
Te rog să nu-mi distrugi lucrurile. Mă întorc mâine.
Drew !
SPIONUL CARE MI-A DAT PAPUCII
CU UN AN ÎN URMĂ
- Scuze. - Nicio problemă.
- La mulți ani ! - De unde...
Da... Nu e ziua mea de naștere. O port ca să-mi țină de cald.
Dacă ar fi fost ziua ta, probabil că ți-aș fi spus "la mulți ani".
- Iar eu probabil că ți-aș mulțumi. - Cu plăcere.
Stai ! Mai am o monedă.
Misiunea ta, dacă alegi să o accepți,
este să găsești cea mai oribilă melodie de la tonomat.
Bine.
O gumă de mestecat, te rog.
Da.
2,25 dolari.
O zi bună !
Nu mă întrebi dacă am nevoie de ajutor să ajung la mașină ?
Și... De unde ești ?
- Anglia. - Bănuiam eu...
Dar, uneori, când cred eu asta, oamenii sunt australieni, de fapt.
Uneori, oamenii chiar ajung să fie australieni.
Mai taci !
De fapt, nu-ți spuneam să taci, era doar e expresie.
- Nu știu dacă sunt și în Anglia... - Ce anume, expresii ?
Noi le-am inventat.
Desigur...
Unii ar spune că nu e o decizie înțeleaptă să mă țin după un străin.
Așa ajung unii să fie aruncați în dube dubioase, nu ?
Devine ciudată situația...
- Urcă în dubă ! - Poftim ?
Ce se petrece ? Am greșit cu ceva ? Am probleme ?
Vrem doar să discutăm despre Drew Thayer.
- E iubitul tău, nu ? - Nu.
A fost, dar ne-am despărțit. De ce ? Are probleme ?
Da, Drew are multe probleme. Din cauza asta ești într-o dubă.
Știi unde lucrează iubitul tău, dră Stockman ?
Da, la NPR. Avea un podcast despre...
Nu știu exact despre ce era, vorbea despre jazz și economie...
Nimeni nu ascultă podcastul acela. Nici măcar eu, și am fost la Harvard.
- Ți-a luat doar două minute. - Trebuia să-i explic contextul.
Podcastul era o acoperire pentru cealaltă slujbă a lui.
Nu mi-a spus niciodată că ar mai fi avut o slujbă.
Drew lucra la CIA.
Poftim ?!
Dumnezeule !
Erați în Vegas când am fost la concertul lui Celine Dion ?
- Ce ironie... Dumnezeule ! - Uite ce e, Drew a dispărut.
Vor muri mulți oameni nevinovați dacă nu-l găsim.
A luat legătura cu tine ?
Nu...
- Ești sigură ? - Nu.
Dacă nu cumva m-a căutat marți seară, când mi-am scăpat telefonul în cadă.
Da... Asta s-a întâmplat.
Așa că am căutat pe internet: "Cum îmi repar telefonul ?"
Scria să-l pun într-o pungă cu orez, dar eu nu aveam orez.
Nu ai vrea să ne minți.
Bine, bine... Da, m-a sunat aseară, în cele din urmă.
Îl sunasem de o mie de ori,
dar numai săptămâna asta, de când a dispărut.
Când eram împreună, îl sunam normal. Sunt normală !
Bine.
Te iubesc, mamă.
- Morgan, vreau să vorbesc cu tine. - Stai puțin, a ajuns Audrey acasă.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Și eu !
- Viktor e în camera mea. - Nici măcar nu știu cine este.
Tipul de la bar, de aseară.
Mi-am uitat permisul acolo, iar el mi-a trimis un mesaj pe Facebook.
- Apoi, două poze cu penisul lui. - Dar nu...
Nici eu nu încurajez acest comportament,
dar aveam nevoie de permis.
- Nu voiam să mă duc la poliție ! - Bine. Dar trebuie să-ți spun ceva.
Dar profit de oportunitatea asta ca să-l învăț despre feminism.
Ia uite-l ! O mai știi pe Audrey ?
Da. Știi, Audrey...
"Ceea ce putem realiza noi, femeile, nu are limite."
Michelle Obama.
- Mă duc să fac un duș. - Bine.
Se descurcă foarte bine. Stai o clipă.
Mamă, ai primit fotografiile acelea cu un penis ?
- Morgan... - Ce e ?
Lui Audrey i se pare ciudat că ne spunem totul. Sigur că e normal.
Exact ! Arată ca un croasant necopt. Știu că tu preferi să nu fie tăiate.
Stai ! Mama vrea să știe dacă ai fost vreodată cu un tip necircumcis.
Morgan, te implor ! Închide naibii telefonul !
Bine, te iubesc. Vorbim mai târziu.
Ce e ?
Fii atentă... Doi tipi de la CIA au venit la mine la serviciu.
Voiau să discutăm despre Drew. Mi-au spus că e spion !
- Cum adică spion ? - Morgan, vorbesc serios.
Mi-au arătat fotografii cu el și cu cadavre, arme și sânge.
- Stai puțin ! Ce ?! - Știu că e absurd, dar gândește-te !
Erau foarte multe necunoscute în legătură cu tipul ăsta.
Da ! Dacă a studiat la Vassar, de ce pronunță "bibiotecă" ?
Dumnezeule !
Scuze ! Nu mai știam dacă stai la 3-A sau la 3-B.
- Bună ! - Ce ?!
Nu mă descurc cu mesajele. Mai pricep mai bine la e-mailuri.
De ce miroase a gaz ?
Nu glumeam când ți-am spus că-ți pun lucrurile pe foc.
Te înțeleg, dar e o poveste lungă. Am avut ceva de rezolvat.
Eram cu mintea în altă parte.
Știu că ești spion.
Da. Au venit niște tipi la mine, m-au băgat într-o dubă
și mi-au arătat niște fotografii oribile...
- Ce le-ai spus ? - Adică nu negi nimic ?
Nu-mi spui că pozele alea erau editate ?!
Dumnezeule ! Ai o armă !
Trebuie să-mi spui exact ce le-ai spus.
Din cauza asta te-ai despărțit de mine ?
- Ce ai pe frunte ? - Ce ?
Ai un punct roșu, mic, pe frunte.
- Rahat ! - Dumnezeule !
Fugi, fugi ! Jos !
Fugi !
Jos ! Nu te apropia de ferestre !
Tată, te sun mai târziu.
Ce naiba se petrece ? Morgan !
Sângerezi.
La naiba ! Mă vânează niște oameni răi.
- De la CIA ? - Și alții.
Iar acum te vânează și pe tine. De asta te-am părăsit.
- Dumnezeule ! - Nu voiam să te pun în pericol.
E motivul pentru care ți-am lăsat și asta.
- Trofeul tău ? - Pentru că am încredere în tine.
Vor muri mulți oameni nevinovați
dacă nu ducem asta acolo unde trebuie să ajungă.
Așa că vom pleca de aici și vom merge la Viena, da ?
Și o să mergem la Cafe Schiele.
Și o să ne întâlnim cu un tip, Verne, mâine, la ora 11:00.
De ce îmi spui toate astea, dacă mergem împreună ?
Pentru cazul în care nu scap cu viață de aici.
- Nu, Drew, n-o să mori. - Ascultă-mă.
Ora 11:00, la Cafe Schiele. Verne.
- Ai reținut ? - Da, am reținut.
Și să nu ai încredere în nimeni.
Adio, Drew !
Dumnezeule !
Drew e mort !
Deschideți !
Ieșirea de incendiu !
Deschideți ! Avem mandat de percheziție !
Holul e liber !
- Ușa din dreapta. - Liber !
- Ești în regulă ? - Ce ?! Nu ! Tu ești ?
- Nu. Bine. - Bine.
- Și unde mergem ? - Nu știu. Unde am fi în siguranță ?
Oprește în parcarea aia. La Pilates Plus au toaletă.
Nu ne ascundem la Pilates Plus ! Unde e secția de poliție ?
Nu ! Nu mergem la poliție, pentru că am ucis pe cineva.
- Dumnezeule ! - Dumnezeule !
Sună-i pe tipii de la CIA.
Nu. Drew mi-a spus să nu am încredere în nimeni, și are dreptate,
fiindcă e mort, din cauză că am vorbit eu cu ei.
Nu, pentru că l-am primit eu pe asasin în casă.
Bine, e vina amândurora.
- Rahat ! - Răspunzi ?
- Alo ! - Audrey, sunt Sebastian.
L-ai ucis pe Drew !
Ți-am spus unde o să fie, și tu l-ai ucis !
- Scuze, dar cu cine vorbești ? - E nenorocitul de la CIA.
- Audrey, unde o duci ? - De ce ți-aș spune ?
Dă-ne pachetul. Ai încredere în mine.
Nu mai am încredere în nimeni.
- Dar în mine ai încredere, nu ? - Da, normal. Nu era vorba de tine.
Bine, adică asta nu este o prietenie falsă, pusă la cale de ruși.
Mai taci !
Drew a spus că, dacă nu livrăm pachetul ăsta, vor muri mulți oameni.
Dacă va fi vreun atac terorist, dacă nu facem asta ?
Și ce ți-a spus să faci ?
Trebuie să-l ducem într-o cafenea din Viena.
- În Austria ? - Da, așa a spus.
Bine. Atunci, hai să facem așa...
Ce să facem ? Să mergem în Europa, când unii vor să ne omoare ?
Vrei să mori fără să fi văzut Europa ?
Sau vrei să mergi în Europa și să mori după ce ai văzut-o ?
De ce sunt singurele mele opțiuni ?
Ăsta e un semn. Pașapoartele noastre au rămas aici
de când am fost în excursie în Tijuana.
Un om pe care l-ai iubit a murit și te-a rugat să faci ceva pentru el.
Cred că trebuie s-o faci. Merg cu tine.
Ce naiba ! Hai să mergem în Austria.
Să mergem !
- De ce virezi ? - Trebuie să parchez.
Unii vor să ne omoare. Nu putem parca aici !
Ne trebuie o valiză. Am fi suspecte dacă am trece prin aeroporturi
fără bagaje, doar cu un trofeu ciudat.
Nu, stai. Nu ar fi mai suspect dacă am trece prin aeroporturi
cu o valiză în care nu avem decât acel trofeu ciudat ?
Ba da. Ne trebuie mai multe trofee. Asta o să facem.
O să fim niște femei care pleacă la Viena cu toate trofeele lor.
Suntem vedete, suntem recunoscute. Avem trofee !
- "Cel mai bun nepot" ? - Da.
Nu fi agitată. Oamenii sunt prinși când nu sunt relaxați.
Bună ! Ești nou ? De obicei, îl văd pe Cesar.
Trebuie să scăpăm de telefoane. Le pot localiza, chiar și închise.
Da, știu asta de mult timp.
Am fost într-o tabără de arte cu Edward Snowden.
- Da, tu ai fost cu Snowden. - Ba nu ! Doar a încercat.
Era obsedat de mine. Îi plăcea mult muzica ska.
Când s-a aflat totul, mă întrebam de ce nu spune nimeni
că lui Edward Snowden îi place muzica ska.
- Dă-mi telefonul tău. - Da...
Ultimul apel pentru îmbarcare la cursa 232...
Nenorociții !
"Mambo No. 5" ?
- Te rog ! - Ce ?
Ai auzit "Mambo" de la 1 la 4 ? Sunt fantastice.
- Da... - E bine.
Știu eu una. Închide ochii.
- Închide ochii ! - Bine.
Nu...
Cândva, era un băiat
Care a avut un accident
Și n-a mai putut merge la școală...
Da, asta e cea mai proastă melodie. Ai câștigat.
- Felicitări ! E cea mai proastă. - Mulțumesc.
În Europa se pune tot timpul muzică de genul ăsta.
Parcă toți europenii s-ar fi gândit să rămână în anul 1994.
Nu știu, eu nu am fost niciodată în Europa.
VIENA, AUSTRIA
- E foarte elegant. - Aici e locul nostru.
Oare în tipul ăsta de restaurante venea Drew ?
E vorba de Drew...
Același tip pentru care sushiul de la supermarket era mâncare japoneză.
Bun. Oare cine e Verne ?
Nu știu.
Și Verne nu l-ar căuta pe Drew ?
- La naiba ! - De unde o să știe că suntem noi ?
La naiba ! Ce facem ?
Nu... Ce este ? Ce vezi ?
Nimic. Doar că prăjitura asta are prea multă făină
și prea multe lactate.
- Cred că am diaree. - Bine...
Morgan, ar trebui să te duci.
- Pot să mă abțin. - Nu, nu cred că ar fi fi bine.
- Ba da, asta e mai important. - Ba nu, chiar nu e ! Te rog, du-te.
- Pot să vă mai aduc ceva ? - Nu.
O cafea, te rog.
Nu scoate niciun sunet. Eu sunt cel cu care trebuia să te întâlnești.
Scuză-mă... Tu ești Verne ?
E un pseudonim. Acum, dă-mi pachetul.
Nu, stai, nu are niciun sens...
- Doamne ! - Să nu scoți niciun cuvânt.
Bine. Doamne !
Mulțumesc.
- Eu încerc să te protejez. - La fel cum l-ai protejat pe Drew ?
Dacă ai vrea să mă protejezi, nu m-ai amenința cu arma.
Nu lucrez la CIA, dar atâta lucru știu și eu.
De fapt, eu sunt de la MI6. Drew lucra la CIA.
- E un efort internațional. - Nu-mi pasă !
- Tu ești Verne ? - Bună dimineața !
Bună, Verne !
Poți să nu mă mai ameninți cu arma ? Mă agită și...
- Calmează-te și ascultă. - Bine.
Din clipă în clipă, toată lumea de aici va începe să tragă.
Toți vor ceea ce ai tu
și ne vor ucide pe toți până pun mâna pe el.
Dacă fugi, o să fii ucisă.
Chiar dacă scapi, nu te vei putea duce nicăieri.
Dacă-ți scanezi pașaportul la graniță,
vor apărea niște inși care te vor ucide pe loc.
Și, dacă reușești să ajungi la aeroport, noi te vom aștepta acolo.
Predă-mi pachetul, și nimeni nu va păți nimic.
Cu excepția lui Drew...
Nu e productiv să tot aduci vorba despre asta.
Nu este el Verne.
Pachetul.
Bine.
Nu e el Verne !
Ce ?!
Ce ?
Dumnezeule !
Morgan !
Dumnezeule !
- Nu ! - Nu ! Verne, stai !
La naiba ! Fugi !
Dumnezeule ! Am ucis pe cineva !
- Nu mai striga asta ! - Dumnezeule !
- Stai ! Rahat !
- Urcă odată în mașină ! - Asta nu este mașina noastră !
- Îmi pare rău ! - Îmi pare rău !
Hei !
- Bun, am urcat. - Rahat !
Are schimbător manual. Știi s-o conduci ?
- Nu ! - La naiba !
- Care dintre astea e frâna ? - Nu știu, sunt foarte multe.
- Cum naiba schimb viteza ? - Cum funcționează mașina ta ?
- Îmi pare foarte rău ! - E o urgență !
Dumnezeule !
- Nu a fost atât de rău. - Coboară ! Misiune anulată !
Îmi pare rău ! Îmi pare rău ! Repede !
Stai ! Uite un taxi ! Hai !
Bună ! Putem pleca, te rog ?
- Dl Yang ? - Da. Mama e măritată cu un chinez.
E o poveste foarte lungă. S-au cunoscut...
- Da, noi suntem dl Yang. - În regulă.
- Mulțumim mult. - Trebuie să plecăm.
Și am plecat.
- Sunteți în concediu ? - Nu, suntem de aici.
Eu sunt un bărbat austriac și mă cheamă Yang. Mergi.
Eu sunt Lukas. Ce pot face ca să aveți o călătorie excelentă ?
E bine așa. Poți să conduci doar ?
Nu, "bine" nu este suficient. Vreau să fie excelent.
Doriți niște apă ? Plată, minerală ?
Nu, ne-am hidratat.
Vreți să ascultați muzică ?
Nu, fără muzică. Doar condu, te rog.
De fapt, eu nu sunt doar șofer. Sâmbăta sunt și DJ.
Nu mai spune ! Ce tare !
Nu știu dacă o să mai fiți aici sâmbătă, dar uite...
Muzică hip-hop. Sari ! Sari !
E frumoasă, nu ?
- Rahat ! - Dumnezeule !
Ascultă ! Suntem urmărite de niște tipi înarmați
și trebuie să scapi de ei acum !
Da !
Sunt bărbați. Dumnezeule !
Dumnezeule !
Am fumat foarte multă metamfetamină !
Grozav !
Frica este o iluzie !
Bate palma !
La naiba !
- Urcă-te peste el ! - Bine.
Dumnezeule !
- A mai rămas unul ! - Știu, îl văd.
De ce semnalizezi ?! Îi arăți încotro mergem !
- Scuze ! Din obișnuință. - E un obicei prost.
Ba nu ! În majoritatea cazurilor, e un obicei foarte bun.
- Dumnezeule ! - Du-te naibii !
Du-te dracului !
- Dumnezeule ! - Așa...
- Treci în față ! - Da, da... Nu se poate !
- Nu pot să-mi pun centura ! - Unde naiba e ?
E pe mașină !
Nu ! Lasă-mă !
Dumnezeule !
- E pe mașină ! - Nu !
Bun. Începe...
- De ce accelerezi ? - Am un plan !
- Bine... - Ține-te bine !
Dumnezeule !
- Coboară ! - Bine !
- Ești grozav ! Cinci stele, Lukas ! - Cinci stele...
Dumnezeule !
- Dumnezeule ! Ce s-a întâmplat ? - Trebuie să plecăm.
- Trebuie să mergem undeva. - Dumnezeule !
Uite o gară !
PARIS, FRANȚA
Așadar, ați dat greș ?
Nu, au fost niște complicații neprevăzute, dar am pachetul.
Să-l vedem.
CEL MAI BUN NEPOT
Se pare că nu-l am.
Să văd dacă am înțeles bine. Nu ai luat pachetul.
Pachetul e tot la fată, iar acum probabil că va ajunge la Highland.
- N-o să permit asta, doamnă. - Mă bucur că s-a întâmplat asta.
Altfel, nu ai fi fost desemnat cel mai bun nepot.
Asta a fost amuzant.
Doamnă, ne mai auziți ?
- S-a întrerupt ? - Ne auziți ?
S-a blocat.
Faceți cu mâna dacă nu s-a blocat.
Nu s-a blocat imaginea. Sunt doar dezamăgită.
- Am încercat doar să le protejez. - Să le protejezi ?
Da, lasă-le să moară ! Sunt idioate.
- Recunosc un idiot când văd unul. - În oglindă.
- Nu sunt idiot. Dacă vrei să știi... - Ai fost la Harvard. Da, știm deja.
- N-am spus nimic de Harvard. - Urma să spună.
Vorbeam despre merite...
Intră. Uite, am cumpărat două bilete spre Praga.
- Eu am luat niște haine. - Ne putem schimba în tren.
Pleacă în zece minute. De acolo, putem lua avionul spre casă.
Stai ! Putem să ne luăm răgaz o secundă, să te apreciem ?
- Acum ? - Da.
Ceea ce ai făcut în cafenea a fost incredibil. Ai omorât un om.
- Nu-i nimic, era un om rău. - Dumnezeule !
- Joc multe jocuri video. Hai... - Nu ! Și cum ai schimbat trofeele !
El lucrează la Informații, dar tu ești mai inteligentă. E incredibil !
Apoi, cum ai condus mașina aia... Doamne !
Totul s-a derulat foarte repede. Acum, hai să mergem !
Ești incredibilă și vreau să fii conștientă.
Bine, sunt conștientă. Acum putem pleca ?
Stai ! Nu te las să minimalizezi totul.
- Nu minimalizez... - Tu așa faci întotdeauna.
Te-ai mai simțit vreodată atât de plină de viață ?
Atenție ! Acum se face îmbarcarea la trenul către Praga.
Nu vom mai fi așa de pline de viață dacă nu ajungem la tren. Te rog !
Stai, uită-te la asta !
Se mândresc că Mozart a fost austriac,
dar omit că și Hitler era de-aici.
- Da, și eu aș face la fel. Ieși ! - Bine.
La ce peron este ?
Se pare că cel de la peronul 10 merge la...
Szkalas...
Szabadszallas.
Nove Hodejovice.
Usti Nad Labem.
Bahnhof Parndorf... Praga ! Peronul 6. Slavă Domnului !
Stai, nu ! Dacă folosim pașapoartele, ne vor opri la graniță.
- Rahat ! - Ce facem ?
Trebuie doar să găsim două fete care seamănă cu noi,
să le convingem să ne dea pașapoartele lor,
iar ele să le declare furate.
- Cine ar face asta ? - Oricine.
Bine.
Ce zici de ele ? Seamănă puțin cu noi.
Nu, nu vrem să fim ele în Europa. Vrem să fim ele.
- Ai dreptate. - Pantaloni scurți.
Închipuie-ți cum este să-l vezi murind pe iubitul tău,
care te roagă să faci ceva pentru el.
Nu ai sacrifica totul ?
Și, fiind cea mai bună prietenă a ta,
tu nu ai merge până la capătul lumii ca s-o protejezi ?
- Ba da. - Sunteți ciudate.
Nu suntem ciudate, suntem în pericol. Ați salva multe vieți...
Duceți-vă la ambasadă și cereți alte pașapoarte.
Îmi pare rău ! Am vrea să vă ajutăm, dar nu vă cunoaștem.
Doamnelor și domnilor, trenul către Praga pleacă acum.
Ai dreptate. Distracție plăcută în Polonia !
Acum !
- Rahat ! - Terminați !
Nu ! Stați !
Am luat-o !
Dă-mi borseta înapoi !
Hai, urcă !
Deschideți ușa !
- Dă-mi-o înapoi, nenorocito ! - Îmi pare rău...
Ai adresa pe ea. Ți-o trimit prin poștă, dacă supraviețuim.
BERLIN, GERMANIA
Alo !
Da, înțeleg.
Nadedja !
Nadedja, unde ești ?
Nadedja, iar o să-ți ratezi intrarea ! Așa faci mereu !
Cred că prietena mea a știut mereu că-și dorea să fie actriță.
Are un talent înnăscut. Eu nu am talent la nimic.
- Am încercat să fac Dreptul... - Excelentă alegere !
- Apoi, am încercat la Arte. - E bine, dar e o mare schimbare.
Am renunțat la ambele. Niciodată nu termin nimic.
- Uite, tocmai ți-ai terminat berea. - Da, pe asta o termin.
De ce nu termini lucrurile ? De ce îți este frică ?
De mediocritate.
Haide, eu nu aș spune că ești mediocră.
De unde știi ? Abia m-ai cunoscut.
Mă pricep la oameni. Ai încredere în mine.
- Mulțumesc pentru dans. - Vrei să-ți mai aduc o bere ?
- Da ! Ar fi grozav. - Sigur.
- Încă două, te rog. - Nicio problemă.
Mulțumesc.
- E grozav, dar uite sfatul meu... - Tu cine ești ?
- Ea este sora mea. - Serios ?
Nu e sora mea biologică, dar suntem ca surorile.
Ea nu ar vrea să știi asta, dar și-a pierdut virginitatea târziu.
Așa că e cam disperată, înțelegi ?
- Super ! - Așadar, distracție plăcută !
Dar, dacă o rănești, o să-l caut pe cel mai bun prieten al tău,
o să-i tai penisul și o să te forțez să-l mănânci.
Am înțeles...
Poți să-i pui ce condimente vrei, dar trebuie să-l termini de mâncat.
- Cum te cheamă ? - Morgan.
Eu sunt Drew.
Morgan, ți-a spus vreodată cineva că ești cam exagerată ?
De ce nu mi-ai spus că a spus asta ?
Îți plăcea tipul,
și nu poți să-i spui așa ceva celei mai bune prietene,
când ea e îndrăgostită de cineva.
Nu m-a jignit.
Ei bine, poate că m-a jignit puțin.
Morgan... Îmi pare foarte rău.
Și mie îmi pare rău că a murit.
Doamne...
- Ce facem cu chestia asta ? - Nu știu.
Nici măcar nu știu ce este sau ce face.
Mă simt ca o idioată !
I-am cunoscut și părinții. Erau oameni obișnuiți.
Îi cheamă Tom și Marsha.
Cu o seară înainte să dispară,
am mers cu toții la The Cheesecake Factory.
Ce meniu ! Dostoievski le-a scris meniul.
Cine le prezintă părinților oameni de care nu le pasă ?
Eu prezint pe oricine părinților mei,
dar e câștigul lor, pentru că părinții mei sunt magici.
- Crezi că ei știau ? - Nu știu.
Mi-aș fi dorit să fie în viață, ca să pot primi niște răspunsuri.
Apoi, i-aș spune că n-are decât să moară.
Deschide-o !
La naiba !
Așa...
- Ce naiba e asta ? - E un stick de memorie.
- Pentru asta se omorau între ei ?! - Dumnezeule !
- Știi cine ar ști ce să facem acum ? - Nu.
Tata e un avocat genial, care a reprezentat oameni
care aveau probleme mult mai mari decât avem noi acum.
Nu. Tatăl tău s-ar înfuria,
pentru că am încălcat un milion de legi internaționale.
Ba nu. Nu s-a supărat când am încercat cocaină
cu antrenorul meu de baschet,
nici când am fost deportată din Belize,
nici când am invitat un magician să locuiască în apartamentul bunicii.
Da... Ce s-a mai întâmplat cu el ?
N-o să-ți vină să crezi. A dispărut.
- Nu mai spune ! - Serios, chiar e dat dispărut.
PRAGA, CEHIA
- Alo ! - Mamă, eu sunt.
Slavă Domnului ! Arnie, e teafără !
- Ce ? - Te pun în conferință cu tatăl tău.
- Sunt Arnie. - Bună, tată !
- Bună, scumpo ! - Ești în toate ziarele !
Sunt foarte mândră de tine. Mereu am știut că se va scrie despre tine.
Te-ai vopsit ? Arăți ca o prințesă.
Tu și Audrey ați ucis doi oameni ? Spune-mi adevărul. Pot să vă scap.
Nu, eu am omorât un om, dar era un asasin, așa că nu se pune.
Nu, nu se pune.
- Audrey a ucis mulți în Austria. - Dumnezeule !
- Dar a fost legitimă apărare. - E în regulă.
Iubitul ei a fost ucis în fața noastră.
- Acela frumușel ? - Era drăguț, da...
Știi cine este chiar frumușel ? Patrick Dempsey.
- Unde ești acum, scumpo ? - Sunt în Praga.
Nu-mi place Europa de Est, cu stilul lor gotic.
Știu un loc unde vă puteți ascunde.
Am un prieten, Roger Bernstein. Locuiește în Praga și mi-e dator.
L-a reprezentat pe Roger într-un proces de malpraxis.
Carol, știi cine e chipeș ? Woody Harrelson.
Lumea nu-și dă seama, dar mie mi se pare chipeș.
- A căzut. - Da, am căzut.
- Chiar am crezut că voi muri. - Da, nu sunt normale.
Morgan...
Au dispărut din Los Angeles, au ucis un ucrainean...
Trebuie să plecăm acum !
- Ți-i amintești pe gemeni ? - Mamă...
Trebuie să plecăm. Haide, acum !
- Pe cine caut ? - Ți-am trimis fotografii.
Țintele sunt două americance proaste.
Dumnezeule !
Rămâi în urmă !
Rahat ! Trebuie să găsim strada Karlova.
Se pare că Valea Elefanților este în stânga.
O să trecem de Pavilionul Țestoaselor Mari...
Morgan, asta e harta de la grădina zoologică.
Bun.
- Alo ! - Roger, sunt fiica lui Arnie.
Intră. Mulțumim !
Știi, e amuzant. Îmi aduc aminte că, odată, pe vremuri,
tatăl tău și cu mine ne pregăteam să ieșim în oraș, în Hamptons.
Tatăl tău purta ochelari de soare.
Și-a ridicat gulerul. Arăta fantastic.
La discotecă, un tip i-a spus:
"Domnule, vi s-a ridicat gulerul." A stricat toată impresia.
Sper că nu sunt prea impertinent, dar cred că v-ar prinde bine o gură...
... de friptură.
Îmi pare rău, dar eu sunt vegană.
Morgan, nu ești vegană.
- Din cauza șuncii spui asta ? - Șunca e carne !
Măcar lăsați-mă să vă aduc puțin vin.
În cazul lui, singura cruzime față de animale e cât mi-a cerut pe el.
Îmi place să țin vinurile cele mai bune în birou.
E omagiul meu față de marii povestitori.
Acum încerc un Grenache negru
în timp ce savurez prima ediție a "Comediei umane".
Vă place Balzac ?
Din ce în ce mai puțin, cu fiecare experiență.
- Mă întorc imediat. - Bine.
- Se întâmplă din nou. - Ce ?
Mă place.
- Despre ce vorbești ? - Vrea să guste. Te rog !
Nu, e doar mai ciudat...
- Bătrânii gravitează spre mine. - Bine.
Mă iubesc. Mă doresc.
Înseamnă că și meditatorul meu era ciudat, și proprietarul nostru...
- Chiar e ciudat. - Și Mandy Patinkin e ciudat.
Mi-e cam greață. Mă duc la baie.
- Stai aici, mă întorc imediat. - Te iubesc !
Bună ! Audrey e în regulă ?
Da, e bine. A terminat. Și eu, la fel.
Atunci, să-ți dau măcar un digestiv.
- În sănătatea ta ! - În sănătatea ta !
- E sec... - Așadar, îți place arta ?
Da, da... Ador arta.
Ia te uită ce obiect de artă ! Ea nu pare să se simtă bine.
Uneori, cele mai dulci plăceri le ai când nu te prea simți bine.
- Nu știu dacă sunt de acord cu asta. - Nu ești de acord ?
Acum am trecut la masaj... Începem.
Dumnezeule ! Dumnezeule...
Roger, îți mulțumesc mult că ne-ai primit la tine.
- E plăcerea mea. - Dar nu prea cred...
Acum mă doare puțin.
Bună !
Ea cine este ? Eu sunt Morgan, o prietenă de familie. E iubita ta ?
Nadedja, nu ! Trebuie să le ducem în viață.
- Audrey... - Dumnezeule...
- Audrey, Roger e rău... - Nu, acela nu e Roger.
El este Roger.
Vor stickul. Trebuie să-l înghiți înainte să se întoarcă.
- Ce ? - Eu am vomitat de vreo nouă ori.
- Ce ? - Nu pot să-l înghit eu.
Eu nu pot să înghit nimic...
Nici măcar o pastilă. Trebuie s-o pisez în suc de mere.
- Ba nu, trebuie să-l înghiți. - Nu...
Bine, dacă ții neapărat...
Doamne, ce grea ești !
- Mai taci ! - Bine.
Așa... Să te țin de nas...
Rahat ! Să mai încercăm o dată.
Nu, nu-l scuipa.
- Nu pot. - Rahat !
Nu pot. Am încercat.
A venit doamna cu înghețata !
Audrey...
Audrey !
Ești teafără ?
Dumnezeule... Nu știu.
- Unde naiba suntem ? - Nu știu.
Audrey, cum te mai simți ?
Marsha, Tom ! Sunt părinții lui Drew.
Îmi pare foarte rău că ați fost implicați în asta.
- Nu am vrut ca Drew să moară. - Știm că nu ai vrut, Audrey.
Ne bucurăm doar că ești în viață.
Ne dezlegați înainte să se întoarcă și să vă lege și pe voi ?
Unde este stickul ?
Știți despre asta ?
- Taci, proasto ! - Du-te naibii !
Spune-i prietenei tale să ne răspundă.
Credeți-mă, fiul vostru ar fi vrut să ne protejați.
Audrey... Nu cred că ei sunt părinții lui Drew.
- Sigur că sunt ! - Ba nu.
Am mers la The Cheesecake Factory. Am mâncat împreună salată de pui.
Noi eram la restaurant, ca să negociem vânzarea stickului.
Dar am vorbit despre lucruri reale, despre colonoscopia lui Tom.
Nu-și face colonoscopie.
Te-a luat la restaurant ca să se protejeze,
ca să nu-l ucidem dacă pleacă cu stickul.
Hai să terminăm odată ! Unde este stickul ?
Nu, nu ! Te rog, nu face asta ! E cea mai bună prietenă a mea.
L-am aruncat la toaletă.
Tu ai idee ce ai făcut ?
Nadedja !
Dumnezeule !
Elicopterul e pregătit.
Știi ce ai de făcut.
O să mă ocup eu.
Cum ai făcut în Atena, în 2004 ?
Ai ratat la bârnă.
Țara ta a plâns.
Ce tot spun ?
Atunci eram un copil.
Copilul acela nu mai există.
Suntem la cinci kilometri distanță. Ne apropiem de ascunzătoare.
Echipele de întăriri, aveți grijă, subiecții sunt înarmați.
Ești foarte frumoasă. Ești nepământesc de frumoasă !
Și uite cât de flexibilă ești !
- Morgan, taci ! - Nu, tuturor le plac complimentele.
- Ea sigur nu le apreciază. - Ba da. Funcționează.
Ești incredibil de... rea !
Nu cumva ți-e foame ? Mie îmi este.
Vrei să mergem să mâncăm ceva ? Îmi ești simpatică.
Dumnezeule !
Rahat ! Au stickul.
La naiba !
La semnalul meu, aruncați grenadele. Să aruncăm în aer clădirea.
Stai ! Fetele ar putea fi înăuntru.
Dacă sunt acolo, fie sunt înconjurate de teroriști, fie sunt moarte.
Și nu-mi pasă.
Dă-mi cinci minute și trei agenți. Trebuie să verific.
Ca să moară patru agenți ? Știi că asta e operațiunea mea, nu ?
Stai liniștit și lasă-mă să distrug clădirea asta,
așa cum noi am distrus Yale la fotbal nouă ani la rând.
Când spun "noi", mă refer la Harvard. Să-i aruncăm în aer !
- Recepționat. - Urmărește spectacolul.
De fapt, așteptați. Anulați misiunea.
- Recepționat. - Hai, Crimson !
Eu îți pun întrebări.
Dacă nu-mi place răspunsul, o să simți durere.
La fel ca ea.
Nu e așa de grav cum pare. Am niște dinți extrem de puternici.
Am purtat aparat dentar nouă ani. Dentistul meu a publicat o lucrare.
Unde este stickul ?
Ți-am mai spus, l-am aruncat la toaletă.
- Minți. - Ba nu mint ! Nu, nu...
Dumnezeule !
Te rog, te implor... Te rog, fă-mi o favoare
și mai scutește-mă, nenorocito !
Te rog, te rog... Du-te dracului !
Mi-ar plăcea tare mult să te duci dracului.
Crede-mă, chiar nu știu să mint.
Toată lumea își dă seama când mint. Nu știu să mint.
Nici eu. Nu am ținut un secret în toată viața mea.
- Secretele sunt o otravă. - Poate ții un secret pentru ea.
Nu, îți spun tot ce vrei să știi despre ea, pentru că știu totul.
Scrie mesaje în timp ce conduce. Face asta tot timpul.
Postează pe Instagram pe autostradă și scrie că e la volan.
- Ce faci ? - Îi dovedesc că nu ținem secrete.
- Spune-i și tu ceva despre mine. - Bine.
Morgan i-a furat tatălui ei pastilele după o operație și le-a vândut.
E adevărat. Iar Audrey avea grijă de un copil de opt ani
și a flirtat cu el ca să-l convingă să se ducă la culcare.
- Îl chema Liam. - Are vise erotice cu minioni.
Am avut doar cu minionul cu un singur ochi.
Ăla e un penis ?!
A căutat asta pe computerul meu,
iar acum îmi afișează tot felul de reclame ciudate.
- Ți-am cerut scuze ! - Audrey se rade între sâni.
- Morgan și-a sărutat vărul. - Nu știam că mi-e văr.
- Morgan are virusul HPV ! - Și Audrey îl are !
Morgan a făcut sex într-un loc de joacă.
- Audrey a lovit un câine în față. - Morgan a avut păduchi.
Audrey nu are orgasme, pentru că ia antidepresive.
Ba da, doar că durează foarte mult.
Ia uite !
- Funcționează. - Da.
Ce mai vrei să știi ? Îți spunem totul.
Cum de știi atât de multe despre ea ? Și ea, despre tine ?
E prietena mea cea mai bună. Știm totul una despre cealaltă.
- Și tu ai o prietenă, nu ? - Normal că are !
Uită-te la ea ! Ești încântătoare și ai foarte multe hobby-uri drăguțe.
- Hobby-uri... - Sigur ai o prietenă bună.
Povestește-ne și tu despre prietena ta.
- Cine este ? - Cum o cheamă ? Cum arată ?
Bobik.
- Bobik ? - Bobik...
Povestește-ne despre ea.
Bobik...
Era vorba despre bârnă...
Dumnezeule, nu...
Bârna e cea mai bună prietenă a ta ?
Ce ? Nu, nu...
La naiba...
La naiba !
Nenorocitul !
La naiba...
- Gata, aruncați-i în aer ! - Recepționat. Aruncăm grenadele.
Ce ? Dumnezeule !
Rahat !
Dumnezeule !
Da !
Sebastian !
- Bună ! - Dumnezeule !
- Rămâneți lângă mine ! - Mulțumesc !
Dumnezeule !
- Bine, acum am încredere în tine. - Sper.
Mâinile sus !
Ce ?!
Urcați în mașină !
Noi ?
PARIS, FRANȚA
Credeam că biroul unei agenții de informații e mai elegant.
E un spațiu temporar. Nu vrem să atragem atenția.
Știu, dar puteți pune măcar un poster, o draperie, ceva...
Pentru asta plătim noi taxe ?
Tu nu ți-ai plătit taxele de trei ani.
Știi asta ?
Sebastian, îmi pare foarte rău
că nu ți-am dat stickul atunci, la cafenea.
Nu... Înțeleg. Drew ți-a spus să ai grijă de el.
Poți măcar să ne spui ce este pe el ?
Nu știm decât că a fost făcut de un grup terorist internațional,
numit Highland.
Potrivit informațiilor noastre, planifică o serie de atacuri.
Dacă am avea stickul, am ști cum să-i oprim.
Henshaw, în biroul meu.
Poftim ?! Stai puțin ! Ea este șefa ta ?
Avem o adevărată Judi Dench printre noi.
Tu ești șefa, dar nu ai sacrificat un gram de feminitate.
De ce am stat să discutăm cu bărbați,
când ființa asta plutea pe holurile clădirii ?
- Era un compliment. - E o Beyonce a guvernului.
Duffer, rămâi aici.
Am atât de mult respect pentru tine, încât s-a materializat !
Doamnă !
Îmi cer scuze, știu că am întrecut limita.
Ba nu, aș spune că ceea ce ai făcut este mai degrabă trădare.
Trădare ? Încercam doar să ajut.
Cât timp a spus doctorul că va dura să ți se vindece brațul ?
Rana se vindecă în trei luni. Și entorsa, într-o lună.
Fantastic ! Ia-ți concediu medical patru luni.
Nu, presupun că cele două răni se vindecă simultan.
Știu ce am spus.
Fă-mă să înțeleg. Ce a fost în mintea ta
când l-ai aruncat la toaletă ?
Te-ai gândit: "Știu ! Din cauza acestui obiect mor oameni."
"Uite ce fac eu: o să-l tratez ca pe un rahat,"
"o să-l înfășor în hârtie igienică și o să-l arunc la toaletă."
Pentru tine moartea e ceva amuzant ?
Nu, îmi cer scuze. Dar așa te duci tu la toaletă ?
Grozav ! N-aveți decât să râdeți.
Între timp, lăsați-mă să vă spun câți oameni au murit
și vor mai muri din cauza prostiei voastre.
Stai să văd dacă am înțeles bine...
Îți înfășori mâinile în hârtie igienică, faci treaba mare în palmă
și pe urmă arunci toată chestia aia la toaletă ?
Era o metaforă.
Scopul toaletei este să te scutească de treaba asta.
Nu asta am spus !
- Îmi fac nevoile normal ! - Da, desigur... Scuză-mă.
- Vreau să-mi iau la revedere. - Unde pleci ?
Am fost suspendat.
Voi două vă veți întoarce la Los Angeles.
- Poftim ? - Poftim ?
Duffer, du-le la aeroportul De Gaulle.
Doamnă ! Doamnă !
Vă rog, nu ne trimiteți acasă !
Nu e ușor să fii spion. Acum știm asta.
Dar am fost de mare ajutor în această operațiune
și știu că stickul s-a pierdut, dar suntem și noi implicate.
Și, dacă ne dați o șansă, cred că v-am putea fi de mare ajutor.
Puteți măcar să luați în considerare varianta de a ne păstra
în acest serviciu de informații ?
Vă rog... doamnă.
Bine.
Bine, îmi voi încerca norocul cu voi două.
- Serios ? - Mi-ați fi de ajutor.
Poftim ?! Vorbiți serios ?
Nu.
Avionul lor pleacă în patru ore.
Morgan, cred că cel mai bine ar fi să plecăm.
Am avut deja mare noroc că am supraviețuit.
Vreau să merg acasă.
De ce ai vrea să mergi acasă ? Suntem implicate în misiunea asta.
Noi nu avem legătură cu așa ceva. Am făcut destule.
Hai să mergem acasă, te rog ! Mie mi-a ajuns.
- Acum, Morgan. - Da, da...
E o idee grozavă. Seb, lasă-le tu la aeroport, în drum spre casă.
Te vei pregăti pentru viitoarea ta carieră, de șofer de autobuz.
De curiozitate, dacă noi am mai fi avut stickul, ce s-ar fi întâmplat ?
- Ipotetic vorbind ? - Da.
Aș găsi o cale să-l decriptez,
apoi, aș vedea care e planul organizației Highland și i-aș opri.
- Cum poți decripta un stick ? - De ce mă întrebi toate astea ?
Pentru că stickul e în vaginul meu.
Ce ?!
Toți spuneau că e foarte important. Cum să-l arunc la toaletă ?
- De ce nu i l-ai dat lui Duffer ? - Pentru că e un dobitoc !
Deci, când ai spus că vrei să mergem acasă...
Da, am spus asta pentru că aveam stickul în vagin !
Dumnezeule !
- Știu ! - Doare ? Nu doare ?
Te obișnuiești.
Adică ai mințit-o pe nenorocita aia când ne tortura ?
- Da. - Și m-ai mințit și pe mine ?!
- Ai încălcat jurământul nostru ! - Știu, Morgan. Îmi pare rău.
Nu-i nimic, ai fost incredibilă !
Nu vreau să fiu nepoliticos,
dar crezi că ai avea acces la el din locul acela...
- Da. - Ce ? Aici ?
Dar să nu te uiți.
Chiar ar trebui să-l scoți, pentru că ar fi ironia sorții
să salvezi lumea, apoi, să mori de sindromul de șoc toxic.
Va veni la munte când va veni...
- Bun. - Uite-l !
- Să-l pun în... - Nu.
- Într-un șervețel ? - Nu, o să-l iau eu.
O să-l folosești ca să-ți primești slujba înapoi ?
Colegii mei au încercat să ne ucidă. Nu mai știu în cine să am încredere.
Dar îți mulțumesc că ai încredere în mine.
O să ai și tu încredere în noi, să ne lași să te ajutăm ?
Ești rănit, așa că ai nevoie de noi.
Suntem talentate ca agenți operativi.
Acum suntem semiprofesioniste. Chiar profesioniste !
Morgan, crezi că, îmbrăcată așa, vei trece neobservată ?
Da. Nu arăt exact ca o franțuzoaică ?
Eu arăt ca o franțuzoaică ! Tu arăți ca o draperie franțuzească.
Da, pentru că mă unduiesc...
E ceva foarte ciudat cu acest stick.
Scuză-mă, dar nu toată lumea e epilată perfect, ca vedetele porno.
Unele dintre noi au anumite lucruri.
Mă refeream la informațiile de pe el. E criptat de Departamentul de Stat.
- Da... - E logic... Ce înseamnă asta ?
Că nu e făcut de Highland, ci de guvernul vostru.
Nu pot să-l accesez. Nu am permisiune.
- Ești spion. Nu poți să-l spargi ? - Parola e schimbată la 24 de ore.
Chiar dacă aș avea un supercomputer, ar dura zile întregi.
- Și ce înseamnă asta ? - Că nu-l putem accesa.
- Poftim ?! - Trebuie să putem face ceva.
Doar dacă știi un expert
în securitatea computerelor agențiilor de informații americane.
Un minut...
Alo, unde este biblioteca ?
Ești deja în bibliotecă.
Asta este tot ce-mi amintesc din franceza din liceu.
Care erau replicile mele din filmul acela franțuzesc ?
Christian se întoarce astăzi
de la Roma ?
Nu-l cunosc pe Christian.
Sunt o cocoșată tristă.
Te simți rău ?
Să chem pe cineva ?
Criminalul ! E acolo !
Dumnezeule...
Nu ?
Am nevoie să împrumut asta un minut. Voi fi acolo.
Bine...
Sunt Edward.
Eddie Snowden !
Sunt Morgan, din tabăra Buck's Rock.
Dumnezeule ! Morgan...
A trecut foarte mult timp.
Ți-am trimis multe e-mailuri în ultimii ani.
Serios ? La naiba ! Ce enervant ! Nu știu unde au ajuns.
M-am gândit că nu mai ai contul AOL.
Da, am trecut la Gmail în 2004.
De fapt, știam asta.
Sigur că știai.
Am văzut știrile.
Eddie, să știi că nu am omorât pe nimeni... intenționat.
Desigur, a fost o înscenare. Se practică.
Spune-mi de ce ai nevoie, Morgan. Sunt alături de tine.
Ai vreun computer prin preajmă ?
Întotdeauna.
"H" mare. Semnul "plus". "U" mic.
"J" mic. Semnul pentru procentaj.
- Da, procentaj... - "Y" mare.
ACCES PERMIS
Dumnezeule ! E bine.
Așa. Și ? Care sunt planurile organizației Highland ?
Astea nu sunt planurile lor.
Acest stick e o intrare secretă către întregul internet.
Finanțe, e-mailuri... Secretele tuturor.
Trebuie să plecăm de aici acum.
Trebuie să plecăm.
Morgan !
Sună-mă dacă ajungi prin Los Angeles.
Greu de crezut...
BUDAPESTA, UNGARIA
Trebuie să mai adaug o țintă.
- Se dublează onorariul. - Nu.
Ai ratat de două ori. Fetele sunt încă în viață.
Highland este foarte supărat.
Bună, frumoaso !
Iubito... Ce ai pățit la față ?
Dar tu ?
Unde mergem, șefule ?
În Amsterdam. Acolo vom fi în siguranță.
- Pot să te ajut ? - Mulțumesc.
- Frumoși sâni ! - Mersi.
AMSTERDAM, OLANDA
Cea mai bună ascunzătoare e un loc plin de oameni suspicioși.
Așa miroase cocaina ?
Ăsta este cuplul din sala de sport ? Ivan și Raisa Petrenko,
capii organizației criminale Highland, din Moscova.
Oligarhi, traficanți de arme și foști antrenori de gimnastică.
Ea este fosta lor elevă, asasină profesionistă.
Nu e idolul meu.
Audrey, vino ! Suntem la știri. Am apărut la televizor.
- Dumnezeule ! - E adevărat.
Se pare că femeile sunt implicate în uciderea unui oftalmolog.
E posibil să fi avut un mobil sexual.
Mobil sexual ?! Ar fi vrut el...
FBI-ul a dat publicității mesajele
de pe Facebook dintre suspecte.
Rahat ! Sunt discuțiile noastre.
"Mi-aș dori să moară."
"Cer prea mult ?"
"Să-l ucidă cineva, atât mi-aș dori."
Dumnezeule...
Apoi: "Vrei să-l omor eu ? Aș face-o."
"Pentru asta sunt prietenele."
Apoi, niște note muzicale.
Acesta e răspunsul
lui Morgan Freeman.
Numele tău este Morgan Freeman... Acum mi-am dat seama.
Da. Întotdeauna obțin rezervări oriunde vreau.
Sincer, nu cred
că Audrey ar putea face așa ceva.
- Ea este un alt fel de om. - Așa !
Nu este atât de sofisticată.
La 30 de ani,
nici măcar un pat nu are...
Se pune și salteaua. Am mai discutat despre asta.
Americani ?
Bună !
Sper că nu ești supărată din cauza a ceea ce a spus fata aceea.
Nu mă prea mir. Nu am făcut nimic impresionant cu viața mea.
Eu te-am văzut făcând niște lucruri impresionante.
Ai tras foarte bine în cafenea, ai înlocuit trofeele,
nu ai cedat când ai fost torturată.
Mai mult, ca măsură de precauție,
ți-ai băgat chestia aia în... chestie.
Și tu m-ai impresionat pe mine. Ți-ai riscat viața pentru mine.
Nu mulți ar fi făcut asta, inclusiv fostul meu iubit.
În legătură cu asta... Vreau să lămuresc ceva.
Nu ai fost doar o acoperire pentru Drew. Măcar atât știu.
Cum ?
Eram acolo în seara când v-ați cunoscut, de ziua ta.
- La bar ?! - Eram afară, în mașina de filaj.
Drew era acolo ca să elimine o țintă.
- Cine era ținta ? - Barmanul. Recruta pentru ISIS.
Cocktail cu whisky, bitter cu tutun și coajă de rubarbă.
Poți să-l identifici ca fiind ținta ?
- Scuze... - Scuze !
La mulți ani !
Nu... Nu te lăsa distras.
- Da. - Nu este ziua mea.
- O port ca să-mi țină de cald. - Dacă ar fi fost ziua ta...
E amuzantă.
Thayer, îndepărtează-te de ea acum.
În domeniul nostru de activitate,
să te atașezi de cineva îți face slujba mai dificilă.
Dacă Drew a încercat să aibă o relație cu tine
înseamnă că era ceva serios.
Știu că nu mi-ai cerut părerea,
dar cea mai groaznică melodie de la tonomat
este "Your Body Is a Wonderland" în mod sigur.
Poftim ?! Nu se poate, e imposibil !
Pe melodia aia mi-am pierdut virginitatea.
Poftim ?
Cu cine ? Cu cel mai siropos bărbat din lume ?
Bună !
Cârnații afumați...
Întotdeauna funcționează. E chiar amuzant.
Audrey !
- Morgan ! - Vorbește prea mult.
Duffer...
Iisuse !
Dumnezeule ! Stai, stai !
Mișcă !
Mâinile sus !
Ambele mâini, ologule !
Haide, Seb, mai sus !
Doar pentru că pot.
Despre ce este vorba, Duffer ? Răzbunare ?
- Am fost suspendat. Ai câștigat. - Fii serios ! Știu că am câștigat.
Am venit doar ca să iau asta.
Desigur, acum trebuie să mai rezolv câteva probleme.
Stai ! El nu are nicio legătură cu asta. Înțelegi ?
Eu și Morgan suntem singurele vinovate.
Ce-ar fi să te întorci la CIA și să le spui asta ?
Iisuse ! Tu nu știi că eu sunt tipul cel rău ?
Ce ?!
Nu a venit aici trimis de CIA. Acum lucrează pentru Highland.
Habar n-ai cât e dispusă Mafia chineză să plătească pentru stick.
Sau Mafia rusească. Mai multe mafii îl vor.
Acestea fiind spuse, o să vă omor și o să plec,
deși mi-a plăcut să văd niște retardate jucându-se de-a spioanele.
- Gata, m-am prins. - Era o glumă !
E amuzantă, am umor. Dar nu contează,
pentru că un singur lucru e mai puternic decât stiloul: o armă !
- Dumnezeule... - Fiindcă ai râs de mine, Audrey...
- Te rog, nu face asta ! - Duffer, n-o face !
- Tu o să mori prima. - Duffer !
Dumnezeule !
Omul ăsta voia să ne jefuiască, nu-i așa ?
- Da, da, exact. - Da, cu siguranță.
- A fost înfiorător ! - Da.
- Cum ne-a găsit ? - Nu știu. Am fost foarte precauți.
Am plătit doar cu numerar, n-am folosit telefoane...
Morgan...
I-ai mai sunat pe părinții tăi ?
Da, trebuia !
Tata ar fi crezut că sunt moartă dacă afla despre Roger.
Am fost la un magazin de suvenire și am luat un telefon cu cartelă.
Am vorbit doar o secundă: "Bună, sunt în viață."
Apoi, l-am aruncat. Nu pot localiza un apel de mai puțin de două minute.
- Acum nu mai e așa. - Nu mai e așa !
Acum am aflat și eu.
Dumnezeule ! Își revine ! Învie.
Era un telefon ! Acum înțeleg.
Se deblochează cu amprenta.
- Uite amprenta acolo ! - Serios ?
Eu stau în picioare, așa că nu pot s-o fac eu.
Dumnezeule !
Scrie: "Trimite-mi un mesaj când ai pachetul."
Spune-i că avem pachetul și întreabă unde îl predăm.
Rahat ! S-a blocat iar. Așteaptă.
A spus: "Adu-l la Operațiunea Albrecht."
- Bine. - Ce este "Operațiunea Albrecht" ?
Îi verific e-mailurile.
A comunicat cu un anume Hunter Pierce.
Deci e o vedetă de filme porno.
Highland intenționa să cumpere stickul de la Duffer.
La asta se referă "Operațiunea Albrecht".
E mâine-seară. Se ține o gală în Berlin, la Muzeul Tehnologiei.
Scrie-i că ne întâlnim acolo și aducem stickul.
Telefonul s-a blocat iar. Am nevoie de amprentă.
Știi ce ? Lasă...
- Bun. - Degetul mare ! Da !
Dumnezeule !
Bravo !
Acum !
Uite care e planul... Mergem la Berlin.
BERLIN, GERMANIA
Și intrăm la gală așa, pur și simplu ?
Nu. Vom pretinde că suntem invitați. Ambasadorul canadian și soția lui.
- Dar ei nu știu cum arată ? - Nu.
Nimeni nu-și amintește cum arată un canadian.
Ei aterizează la aeroportul Tegel la ora 14:00 p.m.
- Pot să vorbesc cu accent ? - Te rog să nu faci asta.
Știu ce o să fac.
Salutare ! Voi sunteți familia Mullicay ?
Perfect ! Eu sunt Bill. Știu la ce vă gândiți.
Cum a ajuns un londonez tocmai în Berlin ?
Vă voi povesti pe drum, spre mașină.
Am întrebat-o: "Ce căutați aici, doamnă regină ?"
Ea a zis: "Mă plictisisem în castelul acela. Trebuia să ies !"
Bun, să mergem !
Nu ! Suntem jefuiți !
Nu din nou !
Nu, vă rog ! Am o fetiță acasă !
- Trebuie să plecăm ! - Soția mea a murit.
- Hai, ieși ! Au adormit ! - Inventasem o poveste.
Sper că arăt ca soția ambasadorului canadian.
Eu sper că arăt ca Chris Kirkpatrick, de la 'N Sync.
- Gata ? - Da, e bine.
E cel mai bine să ne schimbăm amândouă înfățișarea.
Tu vei arăta ca Amanda Mullicay.
Iar eu voi semăna cu...
La naiba ! Voi semăna cu tine !
Nu că ai arăta rău, dar facem doar un schimb.
Dacă ei caută o blondă și o brunetă, noi vom fi în continuare la fel.
Am dat-o în bară.
Sper să nu fim ucise din cauza asta.
Nu. Termină, n-o să murim în seara asta.
Ai dreptate. Dar, dacă murim... N-o să murim, dar, dacă murim...
Știu că s-au întâmplat multe lucruri groaznice săptămâna asta,
dar a fost cea mai grozavă săptămână din viața mea.
Serios ?
Da. Și numai faptul că am participat la aventura asta cu tine,
că am procedat cum era corect, fără să mă judece nimeni...
De obicei, simți că ești judecată ?
Mai știi ce mi-a spus Drew, că sunt exagerată ?
Nu era prima oară când mi se spunea.
- Ba nu ești exagerată. - Ba da, sunt cam exagerată.
Ba nu !
Numai tu și părinții mei aveți părerea asta.
Pentru că toți ceilalți sunt plicticoși.
Scuze...
- Sunt foarte mândră de tine. - Și eu sunt mândră de tine !
Doamne !
Să nu mori, da ?
Să nu mori, pentru că aș muri și eu.
Dacă am muri amândouă ar fi mare păcat.
Morgan ! Ești în poziție ?
Da, m-am născut în poziție.
Da, toată lumea s-a născut într-o poziție, fetală.
Da, acum m-am prins.
- Amanda... - Ethan...
Poartă-te natural. E o seară normală.
Da.
Să am un spectacol cu Cirque du Soleil e unul dintre visurile mele.
Sunt pregătită. Am fost antrenoare de gimnastică acrobatică în tabără.
Era un mediu competitiv și am excelat.
Morgan, nu vei interpreta cu trupa.
Treaba ta este să rămâi în culise și să urmărești.
- Trebuie să localizăm cumpărătorul. - Bine, dar...
- Nici măcar o piesă ? - Nu.
Bine, dar nu aș identifica ținta mai ușor
dacă m-aș roti în chestia aia argintie ?
- Nu. - Recepționat.
Dar de la trapez ? La asta chiar am antrenament.
- Nu. - Afirmativ.
Mangusta a terminat.
Alo ! Văd un tip suspect.
Păstrează-ți calmul. Poți să-l descrii ?
Bine. Are o mustață răsucită,
niște sprâncene mari și înspăimântătoare și...
Da, ține în mână un sac cu bani.
Doamnelor și domnilor, l-am găsit pe cumpărător.
Cred că tipul ăla joacă în spectacol.
Da. Nu cred că un răufăcător ar arăta precum dl Monopoly.
Nu știu ce să zic, trebuie să-mi ascult instinctul. Îmi pare rău.
Și m-am înșelat... Face parte din spectacol.
- Ce ? - Uite-i pe Tom și pe Marsha !
Așa-zișii "părinți" ai lui Drew sau cine or fi ei.
Morgan, du-te în culise. Am fost descoperit.
- Cine te-a descoperit ? - Morgan, nu e amuzant.
Nu e amuzant să fii tu descoperit !
Voi două rămâneți la vedere până mă întorc.
- Ai pus stickul în siguranță ? - Da.
- În același loc ca data trecută ? - O să vezi.
Nu asta voiam să spun...
- Mai bine pleacă, te rog. - Da.
Nu se fumează, domnule.
Îmi cer scuze. E un obicei oribil, știu.
- Vrei una ? - Nu fumez, domnule.
Nici eu.
Sebastian...
Sebastian, ai primit un mesaj.
Sebastian, e totul în regulă ?
"Am ajuns. Tu unde ești ?"
"Nu vă văd."
"Sala Artileriei."
- Morgan, Sebastian nu răspunde. - Asta e grav !
Sau poate că nu, nu te speria. Ar putea însemna orice.
Mi-a scris cumpărătorul. Trebuie să mă întâlnesc cu el.
- Sau cu ea... - Exact, și femeile pot fi teroriste.
Putem să facem orice ne punem în minte.
Poți să te uiți după Sebastian ? Nu putea ajunge departe.
Bine.
În cazul ăsta, mă urc pe scară. Știu...
Morgan !
Platforma trapezului este cel mai bun punct de observare.
Morgan !
Audrey... Dumnezeule !
Ce naiba ?!
Bine...
Audrey, sticletele a ajuns pe creanga lui foarte șubredă.
Cred că sunt la aproximativ 500 de metri de sol...
Nu !
Bine, o să plec. Stai !
Ce ?! Scuză-mă ! Dă-mi scara.
Să fiu a naibii !
- Drew, tu trebuia să fii mort. - Da, a fost cât pe-aci.
Dar gândul la tine m-a ținut în viață.
Sunt aici ca să te salvez.
- Pe mine ? - Și să-l opresc pe Henshaw.
Pe Sebastian ? Nu, el ne ajută.
Audrey, știi despre Highland ?
Da.
Sebastian lucrează pentru Highland.
Nu, e imposibil.
De ce ar fi venit să-și riște viața ? De ce ar fi fost concediat ?
Ți-a spus că ești aici ca să găsești un cumpărător pentru stick ?
Ești aici doar ca să mă poată ucide.
Te-a folosit ca momeală, ca să mă găsească pe mine.
Știa că o să vin după tine, că nu l-aș lăsa să te rănească.
Și iată-mă aici !
Da...
Audrey, am vești proaste. Nadedja este încă în viață
și este pe cealaltă platformă a trapezului.
E posibil să aibă o bombă, nu știu.
Poate că ăsta este unul dintre atacurile teroriste.
Nu are nicio logică. Nu pare a fi o sinucigașă.
Fata aia are o mare stimă de sine. E foarte îngâmfată.
Ideea este că e în fața mea și sunt sigură că vrea să mă omoare.
Și o să vină să te omoare și pe tine.
Cred că trebuie să rezolv problema.
Pot s-o fac.
Amintește-ți de pregătirea de la circul din New Jersey.
- Pot să te întreb ceva ? - Orice.
Ai lăsat stickul la mine acasă fiind sigur că n-o să plec,
că n-o să evoluez, că n-o să merg nicăieri ?
M-ai trimis la Viena convins fiind că nu m-aș îndoi de nimic ?
Nu, nu... Adică...
Te-am subestimat.
M-ai rănit.
Îmi pare foarte rău. Nu am avut de ales.
Dar acum, văzând tot ce ai făcut, te iubesc mai mult ca oricând.
- Mă iubești ? - Te iubesc, Audrey Stockman.
Mi se pare foarte real.
Cum o chema pe călugărița care te-a bătut
în nenorocitul de orfelinat în care ai crescut, nemernico ?
Audrey ! Am reușit.
Suntem în siguranță.
Audrey !
Rahat !
Ți-a dat șeful tău noi dispozitive de spionat ?
Nu...
Acum ești canadiancă ? Bravo !
- Eu nu l-aș deschide. - O să sar în aer ?
Nici dintr-o mie de încercări nu aș fi ghicit că e un deget.
Altceva, agent secret Sexy ?
Stickul nu este acolo.
Haide...
Hei ! Poți să ai încredere în mine.
Serios ? Tu mi-ai spus să nu am încredere în nimeni.
- Înapoi ! - Mișcă !
- Sebastian ! - Audrey !
Audrey, înapoi ! El este cu ei.
- Thayer ! - Salut !
Audrey, îndepărtează-te de el. O să ne omoare pe toți.
Același lucru a spus și el despre tine.
Salut !
- Thayer, înlătură ținta. - Du-te naibii, tată !
Mamă !
Stai, stai ! Așteaptă !
Audrey, ascultă-mă ! Drew lucrează pentru Highland.
- Sebastian lucrează pentru Highland. - Minte.
- Audrey, a lucrat și cu Duffer. - Ba el a lucrat cu Duffer.
Drew a trimis-o pe asasină în sala de sport. Te-ar fi lăsat să mori.
Sebastian a trimis asasina în sala de sport. Te-ar fi lăsat să mori.
- Nu poți să repeți tot ce spun eu ! - Ba da, pentru că arma e la mine.
- Ești în regulă ? - Sunt foarte speriată.
Liniștește-te.
Îmi pare foarte rău că te-am implicat în asta.
- Nu-i nimic. - Știu.
Putem să mergem acasă, te rog ?
- Da. - Bine.
O să am grijă de tine.
Asta cauți ?
Audrey...
E haios, dar nu cred că știi ce faci.
- Tu încă mă subestimezi. - Audrey, haide...
Audrey...
Dă-mi drumul ! Nu !
- Dumnezeule ! - Morgan... Ce intrare dramatică !
La naiba ! Dumnezeule !
Ai face bine să te grăbești. Termină-mă !
Uitasem, tu nu termini niciodată nimic.
Ca să citez un mesaj pe care l-am primit:
"Bună ! S-a terminat. Îmi pare rău."
Audrey, nu face asta.
Am mințit.
Poliția ! Nu mișca !
Drew Thayer, nu mișca ! Ești arestat.
L-am arestat pe Drew Thayer.
E cam exagerat, nu crezi ?
Dumnezeule ! Ești teafără ?
- Sunt bine. Tu ești teafără ? - Da.
Sebastian !
Ce naiba ?!
Vestele astea îți salvează viața,
dar nu împiedică fracturarea coastelor.
Trăiești !
Care este manevra Heimlich ?
Ce număr lung !
Alo !
- Mamă, sunt în viață. - Iubito, ești teafără ?
- Stai să dau mai încet. - Te pun pe difuzor.
Stai să micșorez volumul. Încerc să dau mai încet, scumpo.
- "Input". - Nu văd "Input".
Sun de pe telefonul unui spion internațional.
- Cine este spion ? - "Input" nu face nimic.
E spion internațional și numele lui e Sebastian Henshaw.
Lucrează la MI6.
Morgan... Ar putea să nu-mi dezvăluie identitatea ?
Da, le spune totul.
Stați, am un apel în așteptare. Vă iubesc.
Telefonul lui Sebastian Henshaw. Morgan la telefon.
- Unde este Henshaw ? - Este cine cred eu că este ?
Cum aș putea să știu cine crezi tu că este ?
Dumnezeule ! Chiar tu ești.
Le-am lăsat puțină intimitate lui Audrey și lui Sebastian.
- Spune-i să mă sune. - Nu, e în regulă.
Cred că m-am dovedit o agentă începătoare de încredere.
- Spune-mi mie mesajul. - Bine.
Spune-i că se poate întoarce la birou de luni.
- Serios ? E cea mai bună veste ! - Mulțumesc.
Va fi foarte bucuros. Mulțumesc mult.
- Dar luni nu prea pot eu. - Nu, nu...
Am o probă pentru o reclamă.
Dar știi ceva ? Dă-o naibii ! O anulez.
Nu mă refeream la tine, Morgan. Să nu vii luni.
Bine, n-o să vin luni. Nici n-aș visa așa ceva !
Grozav ! Mulțumesc.
Dar o să vin. Ne vedem luni. Îți place cafeaua ?
Când o să te întrebe cineva despre prima ta călătorie în Europa...
Va trebui să le spun adevărul.
- În mod sigur nu a fost plicticoasă. - Nu...
Dar nu am apucat să fac tot ce-mi doream.
Da ? Ce ai uitat ?
Nu, nu !
Îmi pare rău ! Am crezut că între noi...
- Îmi pare rău... - M-a durut pieptul, atâta tot.
Bine, atunci, suportă !
Orice, ca să se întâmple asta. Îmi place.
Scuzați-mă, dar am vorbit cu doamna de la MI6
și a spus că tu știi ce să faci cu stickul.
De data asta, e la mine.
Ne-ai spus să-l ținem în siguranță.
Da. Așa că l-am înghițit până la urmă.
O mare victorie pentru mine.
- Dar trebuie să-l distrugem. - Da... După ce iese.
Știi la ce mă refer ?
Cred că ar trebui să vorbesc cu șefa mea.
Bine. Pa !
Ce ? Bravo !
Așa ! Așa !
UN AN MAI TÂRZIU
- La mulți ani ! - Mulțumesc.
Suflă, scumpo !
Sper că dorința ta a fost să te distrezi.
Băieți ! E doar un microfon.
Cu toate că, vă avertizez, s-ar putea să fiți impresionați.
Doi, trei, patru, dă-i drumul !
Audrey, mă bucur că sunt cu tine aici, în Tokyo,
păstaia mea sexy.
Te iubesc de când au apărut tăițeii pe lume.
E un joc de cuvinte japoneze. Asta e distracția !
Voi face niște sashimi aici, la acești tineri foarte chipeși.
Vă plac jocurile mele de cuvinte ? Sau sunt ca un sos teriyaki ?
Audrey, te iubesc foarte mult. La mulți ani !
Morgan ! Nu trebuia să faci asta !
Dar am făcut-o.
Gata, Morgan. E timpul.
Uită-te la tine !
Să-i cântăm împreună lui Audrey.
Când spun eu: "La...", tu continui. "La..."
Audrey, la mulți ani !
Ați urmărit SPIONUL CARE MI-A DAT PAPUCII
SupRip: Raduk74 @ www.subs.ro
O cunosc pe Audrey de 15 ani
și, în tot acest timp, a rămas exact la fel.
Nu s-a schimbat absolut deloc,
de aceea, cred că o cunosc foarte bine.
E o persoană foarte simplă.
Și nu cred că are capacitatea mentală să facă așa ceva.
E o prietenă dragă.
Au spus că ar face asta pentru un tip.
Da, că cineva ar fi murit în fața lor. Unul dintre iubiții lor, cred.
Era din dragoste. Nu știu.
Mi-a fost greu să mă uit în oglindă
și să văd o persoană care i-a fost prietenă.
Să nu uităm că adevăratele victime în astfel de situații sunt prietenii,
prietenii din copilărie, care au fost lângă ei din prima zi,
care trebuie să poarte această povară.
Și vor trebui... Îmi cer scuze.
Și vor trebui să poarte această povară mult timp de acum înainte.
Dacă ați putea vorbi cu ele acum, ce le-ați spune ?
- Le-aș spune vreo două ! - Îmi vreau borseta înapoi.
Da, dați-mi înapoi borseta, pașaportul și banii.
Rujul, cheile, telefonul... Ne-au luat totul.
Nu cred că Audrey a făcut asta,
dar, Audrey, dacă ești vinovată,
te iert.
Dacă vă urmărește cineva din Australia, ce le-ați transmite ?
- Ne distrăm de minune ! - De minune !
Bună ! Suntem la televizor !