- Är ditt förnamn Jane? - Ja.
Vet du att avsiktlig fabricering av ett överfall för polispersonal
kan leda till åtal och upp till fem års fängelse?
Ja.
Har du avsiktligen undanhållit uppgifter om det påstådda överfallet den 8 juli?
Nej.
Har du nånsin blivit dömd för ett brott?
Ja.
Är några av skadorna som uppgetts vara från överfallet självförvållade.
Va?! Nej!
Nej, menar jag.
Försörjer du dig som bildkonstnär?
Ja.
Är ditt namn på Instagram "@JaneDoeDoes"?
Ja.
Tåget mot Pershing Square anländer. Ta ett steg tillbaka på perrongen.
När du vilseledde utredaren om detaljerna för det påstådda överfallet,
var det då din avsikt att få publicitet?
Vad fan? Varför säger du "påstådda"?
Kom ihåg att begränsa svaren till ja eller nej.
Har jag inget ansvar att förtydliga den här skitfrågan?
Vi börjar från början.
Var du på din vernissage kvällen den 8 juli?
Ja.
MIN FÖRSTA GALLERIUTSTÄLLNING!
Allihop! Jag vill att ni höjer ett glas för Jane.
Grattis till hennes första utställning.
Jag beklagar alla som missade chansen, för alla bilder är redan sålda.
Så kan vi bara lägga av med den här mossiga skiten
och verkligen festa loss?
Du måste dricka hela.
Jag vill inte bli för packad innan min syster kommer.
- Hon kommer för en gångs skull. - Varför har jag aldrig träffat din syster?
Jag vet inte. Hon går sällan ut.
JAG KAN INTE KOMMA ÄNDÅ
JÄTTELEDSEN!
INGEN FARA
Vet du vad...?
Så ja, det är tjejen jag känner!
DJ:n, skruva upp!
JANEDOEDOES, 1H SETT AV 500 132
JANEDOEDOES 54M SETT AV 427 814
JANEDOEDOES 45M SETT AV 398 972
- Vad är det? - Spelar de nån roll?
Oj... Hej!
- Förlåt, jag... - Det är...
- Det är "badkarsgin". Fattar du? - Ja.
Som i hembränt... Vill du ha?
Ursäkta!
Hallå?
Herregud! Hur får man sig ett glas häromkring?
Ja, verkligen.
Ja, är du här? Den röda dörren. En riktig industridörr.
Ja, vi kommer ner. Vi är där om en sekund.
Jag väntar bara på att min man ska komma från toaletten.
Kan jag få två?
Tack.
Varsågod.
Du, är det där JaneDoeDoes från Instagram?
- Ja. - Herregud!
JaneDoeDoes, det är jag, Alitosh63.
- Du har målat alla bilderna, va? - Ja, just det.
- Ägaren gillar mina grejer, så... - Wow, det är fantastiskt!
Ja, för fan. Skål för dig, bruden!
Okej...
Skål!
- Mår du bra? - Ja.
- Säkert? - Ja.
Ursäkta, men du måste gå. Ut härifrån med detsamma!
Jag fixar det.
Dra åt helvete, din subba!
Var lärde du dig måla? Dina grejer är så fina.
- Tack. - Alltså, min mamma...
- Var försiktig... - Det här är helt otroligt.
Jag trodde att vi skulle träffas nån gång, och så blev det i kväll.
- Du är mycket tyngre än du ser ut. - Ja.
Du är den perfekta längden för att vara min bästis.
- Och nu åker vi ner. - Ja, nu åker vi ner.
- Hur mår du? - Bra.
- Ja... - Jaha... Okej.
Så ja. Titta, vi är framme.
- Hallå! - Hej...
Vi är framme, kom!
Kom igen...
Så där... Jättetrevligt att träffas.
- Ska du följa med? - Tyvärr, jag ska åt andra hållet.
- Följer du inte med? - Okej, krya på dig. Akta fötterna.
Okej.
Herregud.
Åh nej...
Nej.
Hallå?
Hallå! Du, vänta!
Hallå... Vad fan, lås inte in mig! Släpp ut mig.
- Vem är du? - Herregud, lås upp grinden!
- Vad tjänar jag på det? - Det där... Det är ingen fara.
Ha en trevlig kväll. Hoppas du hittar din pojkvän.
Jävla idiot.
Fördelen med att spela in intervjun är att dokumentationen blir tillförlitlig.
Det kan minska antalet intervjuer.
En inspelning innehåller också mer information än det skrivna ordet.
Så går det bra att jag spelar in vår intervju?
Jane?
- Jane? - Va?
Går det bra att jag spelar in vår intervju?
Ja.
Okej...
Kände du igen angriparen? Var det nån du kände,
nån du träffat eller ens bara sett på festen?
Nej, nej...
Jag hann inte se ordentligt, men det var som ett...
Det var... Jag vet inte...
Ingen fara. Ta den tid du behöver. Försök komma ihåg.
Det luktade, och där var flugor...
Jag minns inte riktigt.
Det är väldigt vanligt i såna här fall
att det är lite suddigt i början, och det är okej.
Våra kroppar lagrar minnen på olika ställen i hjärnan
när man upplever trauman.
Så det kan kännas lite osorterat eller komma tillbaka långsamt.
Gör bara ditt bästa för att minnas vad du kan.
Jag lovar att jag ska göra mitt bästa för att ta fast honom.
Det knuffade omkull mig, och jag försökte trycka bort det.
Och sen...
Det stack in nåt klibbigt och varmt.
Och sen...
Och sen var det nåt som brände min handled.
Jag kunde inte röra benen. Hela kroppen blev paralyserad.
Sen skrek jag.
Jag tror att jag skrek.
Jag försökte, men det kom inget ljud, som när man är fast i en dröm...
Det går jättebra, Jane. Behöver du pausa lite eller kan du fortsätta?
Fortsätt bara.
Kan du försöka beskriva den som överföll dig lite närmare?
Det gjorde liksom revor i min klänning, och jag bara låg där.
Varför låg jag bara där? Det tänkte helt klart döda mig.
Jag tänkte: "Det är så här jag dör."
Sen kom det ett ljus, ett starkt ljussken som skrämde det.
Som skrämde bort det.
Varför använder du ordet "det" för att beskriva angriparen?
Det är okej.
- Säg inget förrän vi ordnar en advokat. - Ursäkta, det är en sluten intervju.
- Absolut inte. - Min syster...
Jag är hennes syster, och du får inte förhöra henne när hon anhållit om advokat.
Det behövs inte, för hon förhörs inte.
Din syster har blivit utsatt för ett överfall.
Jag mår bra. Jag tänker fortsätta prata med inspektören.
- Det är ingen fara. - Okej.
Jag ska uppdatera dig om nåt händer i utredningen,
men om du kommer på nåt eller om hon minns nåt,
tveka då inte att kontakta mig.
En sak till...
Har Jane varit i nån sorts trubbel? Du var angelägen om att skaffa en advokat.
Hon har bara fått utstå mycket.
FÖRNAMN
ETNICITET: VIT KÖN: KVINNA FÖDELSELAND: USA KÖRKORT: PLU4242
HYACINTH HOUSE SJÄLVVALD INLÄGGNING
SNATTERI NARKOTIKAINNEHAV FYLLERI
- Jävlar, du skrämde mig! - Förlåt!
- Jag ska hoppa i duschen.
- Ska jag skjutsa dig på väg till jobbet? - Det var snällt.
- Gärna det, konstapeln. - Inspektören.
HYACINTH HOUSE SJÄLVVALD INLÄGGNING
ETT PSYKIATRISKT SJUKHUS FÖR KVINNOR...
- Vad sysslar du med? - Förlåt.
Snoka inte bland mina saker.
Jag tar hem jobb ibland, och om det är för frestande bör du kanske inte bo här.
Nej! Det är bara att du hade ett fall i går
och kom hem alldeles uppjagad. Det är läskigt. Stackars flicka!
Det är första gången jag får leda ett stort fall som det här,
och jag måste verkligen impa på dem.
Jag vill inte att du oroar dig. Det kommer att ordna sig.
Tro bara lite på mig, okej?
Det är nog för sent att ställa in visningen.
Jag är bara rädd att förlora klienter.
Jag kommer direkt efter jobbet, men så länge köper jag hem saker till dig,
så att du kan vila. Just nu vore nog sömn det bästa för dig.
- Ja. - Vill du verkligen inte att jag stannar?
Nej, det är lugnt.
Du kommer att behöva mat.
Jag glömde att du inte har nån kyl.
Okej...
Så...
Läkaren sa att du skulle ta de här om du har svårt att sova.
- Flytta till sängen? - Nej.
Ärligt talat, syrran, det är lugnt.
- Jane, jag är så ledsen att det här hände. - Jag mår bra!
Nej. Du mår inte bra, och det är okej.
Okej, hör nu...
Jag uppskattar verkligen att du kom till sjukhuset.
Det gör jag verkligen. Du var fantastisk.
Men jag vill inte gräva ner mig i det här. Förstår du?
Det kunde varit mycket värre, så jag tycker att vi ska återgå till våra liv...
Jag är här för dig, okej?
Vad du än behöver.
Ja. Tack.
Jaha... Jag ska till jobbet.
Jag handlar lite åt dig på vägen tillbaka.
Kan vi ta kinamat i stället? Jag blir nog sugen på General Tsos kyckling sen.
Visst, som du vill.
Grymt.
Försök bara sova lite.
Ja. Det... blir nog inget problem.
BLEV ÖVERFALLEN IGÅR I CENTRALA L.A. KÖR LIVE OM 30
"ÄR DU OKEJ? "JAG ÄLSKAR DIG. SNÄLLA, SVARA MIG."
"DET SER UT ATT GÖRA SUPERONT!"
"JAG ÄLSKAR DIG. SNÄLLA, SVARA MIG."
Hej, det är Jane. Jag kollar inte de här, men gör din grej.
Kolla din mejl, för jag skickade några terapeuter som jag tror du skulle gilla.
Jag vet att du vill gå vidare, men jag tror inte det blir som förra gången.
Så kolla när du har tid.
Jag måste lägga på. Jag ringer sen.
- Hej! Hur var det? - Det var bra.
Okej. Låt mig ge dig en sån här.
Bara ring. Där har du mina uppgifter.
Om du vill se det igen visar jag det gärna igen. Sen kan vi prata närmare.
- Jag förstår. Tack ska du ha. - Detsamma. Har du inga frågor?
- Nej, det är bra. - Okej då. Kör försiktigt!
Njut av det fina vädret.
Toppen...
En anmälan från en leksaksförsäljare på 424 San Pedro.
Blodiga fotspår i en passage. Möjlig koppling till gårdagens våldtäkt.
På väg dit nu.
Hallå. Hur snabbt kan du få en bil med tekniker till Toy District?
Jag är säker på att jag har en andra brottsplats.
Jane?
Jag gör den videon för att monstret som gjorde det här mot mig är kvar där ute.
Jag anmälde det till polisen. De tog foton av mina skador.
Jag gick igenom hela processen, och det borde få mig att må bättre.
Det borde få mig att känna mig starkare, men det gör det inte.
Vi måste ta ansvar, som grupp...
Såna här saker händer för att vi inte är villiga att se dem och prata om dem.
DET HÄR HÄNDE MIN VÄN. DET SLUTAR INTE FÖRRÄN DU ÄR DÖD. DM: A MIG!
Vi lämnar dem i mörkret, där de får näring av vår rädsla och skam.
JA, HON HÅLLER PÅ BLI GALEN... PRECIS SOM SIN MAMMA.
Så jag skäms inte.
Jag tänker inte låta nån tjuv stjäla
min trygghet och min autonomi. Jag tänker inte låta det vinna.
Dm:a mig eller kommentera om ni har nån information, på JaneDoeDoes...
Jane...
Du! Jane, herregud! Det är bara jag!
Det menar jag inte.
Jag menar att du inte bör lägga ut din personliga mejladress på nätet.
- Hur ska de annars kontakta mig? - Varför vill du att de kontaktar dig?
- Såg du videon? - Ja. Har du ringt terapeuten än?
Gud...
- Fokusera på att bli frisk. - Det är det jag gör.
- Är det? - Ja!
Förlåt, jag har bara väldigt svårt att förstå den här videon eller vad det nu är.
Vilken chock...
Varför vill du att folk ska få veta vad som hänt dig?
- För att inte fler ska bli skadade. - Okej, det förstår jag.
Men det som du gör är vårdslöst.
Du bjuder in fler farliga situationer. Du måste ta ansvar.
För om du tänker leva på ett visst sätt...
Vadå? Snälla, fortsätt.
- "Om jag tänker leva på ett visst sätt..." - Du vet vad jag menar.
Nej, det gör jag inte.
- Du dricker. Du festar. - Här kommer det!
Du har jobbat så hårt för att nå hit. Ha lite sunt förnuft.
- Du går ensam hem mitt i natten... - Menar du att jag förtjänar det?
Nej. Det som hände var ett hemskt...
Bara för att jag inte har en blodsdiamant på mitt finger, nio till fem-jobb
och ett trist trerumshus i Eaglewood innebär inte att jag förtjänar det här.
Förlåt för att jag slitit och sparat. Det är inte jag som står anklagad!
Tror du att du är bättre?
Du är inte bättre.
Vi hade samma jobbiga jävla barndom.
Så jag dricker. Jag festar.
Jag kan inte dölja det med att klä mig i J. Crew och leka mamma, pappa, barn,
som en snäll flicka, men vet du vad?
Alla vet.
Du lurar ingen.
Om du inte gillar terapeuten jag rekommenderade
kan jag skicka en lista med några jättebra i närheten.
Jag vill inte ha nån jävla terapeut.
- Jag vill gå vidare. - Hur är det här att gå vidare?
Du sänder till främlingar på nätet och drar till dig uppmärksamhet.
- Du är så orättvis. - Du solar dig i det!
Det är motsatsen till att gå vidare. Du har gjort så sen vi var barn.
- Jag hjälper människor. - De förtjänar inte din hjälp.
Har du läst deras kommentarer? De säger hemska saker om dig.
Vem bryr sig?
De undersöker ditt förflutna. Där står saker om mamma.
Vad står det om mamma?
Hallå?
Ja, det här är Jane.
Javisst, det låter toppen.
Nej, det vore en ära.
Tja, jag vet inte hur "modigt" det är. Jag bara gör det jag tycker är rätt.
Ja. Toppen.
Ja, jag kommer.
Jaha... Youtube-hatarna kan dra åt helvete,
för jag kommer att få säga mitt.
Vadå?
I morgon kväll i Goodnight, L.A, gissa vem som är hedersgäst.
Hon här! Intervju på bästa sändningstid.
Du har blivit kopplad till en automatisk röstbrevlåda. Spela in ditt meddelande.
Hej, älskling. Jag fick lite dokument att titta på, så ät utan mig.
Jag jobbar genom middagen. Saknar dig.
BROTTSPLATS 1
BROTTSPLATS 2
SJUKHUSET
TILLS DU FÅR TILLBAKA DIN PLÅNBOK... DIN SYSTER
SPENDERA INTE ALLTIHOP PÅ EN GÅNG
Hallå?
Det här är Jane.
Är jag misstänkt?
Vad står på?
Inget, men när jag ber nån komma till stationen
brukar aldrig oskyldiga fråga om de är misstänkta.
Du sa till mig... Du sa att du blev överfallen ett på natten.
Berätta bara med dina egna ord vad som hände.
Kan du sluta?
Vi tar det från början. Kan du gå igenom det som hände för två kvällar sen?
Varför tvingar du mig att göra det här? Du har skrivit ner alltihop framför dig.
För det är svårt att få resurser till en fullständig utredning i såna här fall.
Det är svårt att få en fällande dom. Om du kan förtydliga några saker...
Förtydliga vad?
- Det finns motsägelser i din historia. - Som vad?
Till exempel var du befann dig.
Du sa att du var på väg hem vid ett från en fest på 4th Street och Central Avenue.
Det här visar att du gjorde ett par inköp vid 01.17 och 01.52,
på barer i Koreatown.
Det är mycket närmare sjukhuset där vi träffades, som är här borta.
Jag försöker bara få ihop hur du tog dig härifrån till sjukhuset.
- Va? - Hur tog du dig till sjukhuset?
Det finns tre andra på närmare gångavstånd här borta.
Tog du en bil, eller skjutsade nån dig dit?
Jag kan inte...
Jag minns inte riktigt.
Här är resultatet av din toxikologiska undersökning.
Det står att du hade kokain, mdma och metamfetamin i blodet, utöver alkohol.
- Jag tog inte metamfetamin. - Du hade det i blodet.
Jag tog en tablett.
Jag trodde att det var vanlig ecstasy, men det var väl spetsat med nåt.
Ja, tydligen. Poängen är att du aldrig nämnde det i vår intervju.
Jag lyssnade på inspelningarna. Du nämner ingen tablett. Varför undanhålla det?
Varför jag inte sa till en polis att jag använde narkotika?
Ja, narkotika som kan få en att hallucinera eller överdriva berättelsen.
- Fallet kan läggas ner på grund av det. - Va?!
Nej, det är skitsnack. Jag blev överfallen!
Jag blev överfallen. Det blev jag.
Jane...
Jag vill att du tänker noga på vad du säger här.
Jag vill hjälpa dig, men du måste tala sanning.
- Ja... - Okej?
Och där skadorna, hur fick du dem?
Ramlade du? Eller hamnade du kanske i bråk på festen?
De topsade mig. Ni har dna-bevis!
Vi tänker inte analysera dem om vi inte vet att det finns en misstänkt.
Vad pratar du om?
Polisen har 13 000 dna-prov som väntar på att analyseras.
Vart och ett kostar 800 dollar.
Det blir 13 000 gånger... Det är över 10 miljoner dollar.
Så om du inte kan övertyga mig om att det finns en förövare,
tänker jag inte lägga folk och skattepengar på att flytta fram dig i kön.
Vet du vad?
Dra åt helvete.
Åklagaren kommer antyda att skadorna är självförvållade.
Dra åt helvete!
Du ska skydda mig. Jag kom hit för att få hjälp
för att stoppa den här saken, och du behandlar mig som en förbrytare.
- Lugna ner dig. Vi är inte klara. - Jo, det är vi!
- Sitt ner. - Är jag gripen?
- Nej, men vi... - Då är vi klara.
Jag gick till polisen igen, och återigen gör de inte ett skit för mig.
- Hon är tillbaka. - Kan nån ta det på allvar?
Gör ert jävla jobb. Är det så mycket begärt?
Och kan nån förklara varför
det spelar nån roll om jag har druckit eller...
Det gör det alltid. Fan också.
Jag är nervös för att posta nåt om det här,
för jag är säker på att alla de små trollen kommer att håna mig,
men varför kollar de mina kortutdrag när det var jag som blev överfallen?
Vad är det nu? Gud...!
Vänta lite, jag har lite... problem med bilen.
Så typiskt!
Perfekt.
Mina damer och herrar, och mina icke-binära skönheter,
låt mig presentera:
Ett punkterat däck.
Då kör vi.
För de av er som är kvar: Om jag har lärt mig nåt de senaste dagarna,
så är det att man måste kunna klara sig själv.
Till och med på ens livs värsta dag, hur mycket man är en jungfru i nöd,
så lär ingen komma och rädda en.
I kvällens lektion i autonomi ska vi byta däck.
Steg 1: Lossa innan du lyfter.
Om vi gjorde detta med bilen upplyft skulle hjulet bara att snurra runt,
men om man gör det när hjulet är på marken...
Kolla här. Löst och fint.
Jag sätter placera den här undertill, och sen hissar vi upp åbäket.
Så... där.
Okej, och nu...
ska vi ta av däcket.
Lektion nummer 2 i autonomi: Behåll kvittona.
På så vis kan ingen anklaga en för att ljuga.
Nästa bit är viktig, så jag vill att alla tittar noga.
Är ni redo?
Fan, fan...
Fan också.
JAG SÅG INTE... KAN DU FOTA BÄTTRE?
Vad fan var det?
DU HITTAR PÅ
Såg ingen av er det? Jag sa ju att jag blev överfallen!
Jag sa det för fan!
INGA BEVIS UPPMÄRKSAMHETSHORA
Inte nu, trollen!
Herrejävlar...
Ser ni det här, allihop?
Vem ljuger nu? Jag sa ju att jag blev överfallen. Titta på den!
VILKA GATOR? JAG RINGER 911
Jag är på hörnet Fletcher...
JAG HAR FÖRSÖKT RITA DET
VET NÅN NÅT? MEJLA MIG
JAG SÅG DIN POST. JAG HAR SETT DET.
LUKTADE DET DÖD OCH HADE EN MASSA FLUGOR EFTER SIG?
JA!!! JAG VILL INTE SKRÄMMA DIG, MEN...
DET KOMMER TILLBAKA.
MITT EX TRODDE HON VAR GALEN, TILLS JAG OCKSÅ SÅG DET.
HON BLEV AV MED DET, MEN DET VAR SVÅRT.
VAD SKA JAG GÖRA?
DÖDA DET.
DET FINNS MÅNGA BÖCKER OM DET, MEN...
DET HÄR ÄR MIN FAVORIT.
"Dödskuggans varelser har smugit genom tiderna."
Demonerna uppträdde först under förhistorien
och skar månformade sår i sina offer,
jagade dem i veckor och år, fick näring ur deras rädsla
och sen från deras kött.
Under bronsåldern började offren kämpa emot demonerna.
Genom attacker och strid lärde de sig att varken stenar eller svärd
kunde besegra skuggvarelserna, förutom en bronsdolk
"smidd av villebrådet själv."
SMÄLTNING PROPORTION BRONS
TIPS OCH TEKNIKER OCH BRONS...
FORMAR OCH GJUTNING
"I morgonljuset samlade överlevarna metaller,
för att smida det enda dödliga vapnet."
Hej. Förlåt, jag vet att det är tidigt. Jag måste be om en tjänst.
JANEDOEDOES: Jag ska döda det. THELMA: Min vän dog. Var inte ensam.
Jane, jag hittar inte nycklarna. Kan du trycka in mig?
Har du sett mina cigaretter?
Herregud...
- Du kan inte ha den? - Är den för avslöjande...?
Det är sjukt. Varför tar du på dig den? Jag förstår inte.
Köpte du exakt samma klänning för att vara med i tv?
Det är min favorit...
Bil till Jane.
Jag svarar.
Tror du att vi nånsin blir lyckliga?
Jag vet inte.
Tack.
Vad är det?
Såret är nytt, och du har ett stort blåmärke på ögat.
Vad står på?
Jag vet att jag låter galen, men ett verkligt...
monster är ute efter mig.
Den har tänder och klor, hela köret. Som ur en film.
Först kom jag inte ihåg, men sen började jag få flashbacks och skumma drömmar.
Sen i går på väg hem från polisstationen körde jag på den med bilen.
Jag fick en ordentligt titt, och...
Där har vi dig. Vi börjar om ungefär fem minuter, okej?
Jag vet att det här blir svårt, så bara stoppa mig om det känns olustigt.
- Ja. - Okej...
Snälla, säg inte ordet "monster" i tv.
Välkomna till Goodnight L.A.
Vår gäst är en modig ung kvinna som tog sin tragedi
och förvandlade den till en viral sensation.
För två kvällar sen blev Jane,
en begåvad lokal konstnär och populär influencer,
känd som @JaneDoeDoes, utsatt för ett brutalt överfall
på väg hem från en fest i konstdistriktet.
- Lång dag? - Kort äktenskap.
Vi börjar direkt.
En del tvivlar på att de påstådda händelserna ägde rum
eftersom du varit i klammeri med rättvisan tidigare. Vad tycker du om det?
Subba!
Jag blev gripen en gång för att jag hade en liten mängd marijuana,
men jag trodde det var det fina med Kalifornien.
Allt går att bota med yoga, avokado och lite gräs, eller hur?
Mycket roligt, men skämt åsido,
det kan inte kännas bra att folk tar upp ditt förflutna.
Jag erkänner att jag har varit strulig tidigare i livet,
men det har inget att göra med att jag blev jagad och utsatt för övergrepp.
Det har heller inget att göra med att monstret fortfarande är på fri fot.
I dag borde kvinnor inte längre vara rädda för att promenera hem på kvällen.
Ärligt talat är jag bara livrädd att det ska hända nån annan.
Monster finns på riktigt.
Vi måste kasta ljus i alla mörka hörn...
- Du har bott länge i Los Angeles. - Ja.
Du växte upp med en ensam mamma,
som var en av stadens mest produktiva konstnärer, liksom du är.
Ja... Hon var mycket begåvad. Det var en vänlig jämförelse.
Men mycket av hennes konst sprang ur hennes psykotiska episoder.
Är det sant att hon diagnostiserades med schizofreni
och blev intagen när du bara var 14?
- Hon var mycket sjuk. - Det måste ha varit fruktansvärt.
Det hon gjorde mot dig måste ha haft en enorm påverkan på ditt liv.
Jag har inte...
Enligt polisens register blev din mamma intagen efter att hon försökte dränka dig.
Och du har tydligen själv blivit inlagd, vid 17 års ålder, till Hyacinth House,
en slutenvårdsmottagning för psykisk hälsa och psykiatrisk rehabilitering.
Nej, det var...
Det var för stress. Jag hade precis förlorat min mamma.
- Och jag tog några tabletter... - Vad gjorde du, sa du?
Kan du ha nåt gemensamt med din mamma förutom kärlek till konsten?
Nej, jag... Jag var ung...
Kan vi bryta?
Jane, lugna ner dig och andas. Det kommer att ordna sig.
Jag är inte galen. Jag hittar inte på. Jag är inte som mamma!
Vi bör nog vänta lite innan vi pratar med nån annan.
- Se till att du får rätt läkare nu. - Herregud! Du tror mig inte.
Vad är det?
Jaha. Jag är faktiskt glad att du ringde.
Nej, jag skulle säga att...
Ja, jag är på väg.
Då skriver vi ut det här, så att du kan underteckna.
Vänta där, Jane. Jag kommer snart.
En kvinna har nyss gett oss en skriftlig attest om vad du gjorde på brottsnatten.
- Ett vittne? - Ja, ett karaktärsvittne.
Hon påstår att du hade umgänge med hennes man på toaletten
bara en kort före det påstådda överfallet.
Vad menar du med "påstådda"?
Dna-bevisen från brottsplatsen var inte bindande.
- Jag hittar inte på. - Du ändrar din historia för ofta.
Du gjorde det på tv, vilket gör det omöjligt för en åklagare.
- Jag ljuger inte. - Varför var du med i Goodnight L.A?
- Den subban lurade mig! - Sitt ner!
Fan...
Vill du veta vad jag tror hände? Att du tog några glas för mycket.
Du tog droger och vaknade på sjukhuset.
Du skämdes. Personalen ställde frågor, och du började svara.
Efter hand utvecklar du din historia om den här skurken.
Monstret.
Och ju större monstret blev,
desto längre bort kom du från att ta ansvar för det som faktiskt hände.
Jag svär att det är på riktigt.
Jag hittar inte på det här.
Förlåt för att jag inte berättade om drogerna,
och jag borde väl berättat om killen, men du måste tro mig.
Jag tänkte inte på det.
Det är som ett annat liv, en annan person.
Det är som om tiden är klyvd. På ena sidan finns den gamla Jane,
och på den andra finns den nya, med en spricka i mitten.
Jag känner inte igen mig själv längre.
Du måste tro mig.
- Det är för sent, Jane. - Nej...
Jag är ledsen.
Jag vill att du skriver ner att du befann dig i en extremt pressad situation
och fabricerade den ursprungliga redogörelsen.
Domaren ger dig villkorligt och kanske lite terapi.
- Jag kan göra ett lögndetektortest. - Jag kan inte ge dig ett sånt!
Du gör det svårare än nödvändigt.
Skriv bara att du var förvirrad och att du är ledsen, så lägger vi ner fallet.
Du var ju där.
Du såg vad den gjorde mot mig.
Okej.
- Okej? - Du får göra ett lögndetektortest.
Men om du får underkänt åtalar jag dig för falsk anmälan, hindrande av rättvisan
och jag lägger till våld mot tjänsteman.
Okej, vad som helst. Vi gör det.
Okej.
Vi är färdiga här.
Alla officiella svar måste vara ja eller nej.
Angående händelsen den 8 juli i år,
avser du att besvara alla frågor sanningsenligt?
Ja.
Har du avsiktligen undanhållit uppgifter om det påstådda överfallet den 8 juli?
Äger denna intervju rum på polisstationen på East 6th Avenue i Los Angeles.
Ja.
- Försörjer du dig som bildkonstnär? - Ja.
Du vet att du betyder allt för mig, va?
Jag har ingen annan, egentligen.
Jag skulle gå till jordens ände för dig, Jane.
Även om du har ljugit om alltihop, så ska jag ljuga med dig.
Jag måste bara få veta.
Jag hittar inte på.
Jane?
- Är ditt förnamn Jane? - Ja.
Vet du att avsiktlig fabricering av ett överfallför polispersonal
kan leda till åtal och upp till fem års fängelse?
Ja.
Har du avsiktligen undanhållit uppgifter om det påstådda överfallet den 8 juli?
Nej.
Tåget mot Pershing Square anländer om två minuter.
- Har du nånsin blivit dömd för ett brott? - Ja.
Tåget mot Pershing Square anländer om en minut.
Är några av skadorna som uppgetts vara från överfallet självförvållade.
Va?! Nej!
Nej, menar jag.
Är ditt namn på Instagram "@JaneDoeDoes"?
Ja.
När du vilseledde utredaren om detaljerna för det påstådda överfallet,
var det då din avsikt att få publicitet?
Vad fan? Varför säger du "påstådda"?
Tåget mot Pershing Square anländer. Ta ett steg tillbaka på perrongen.
Jag tror dig.
- Är Jane hemma? - Jane bor inte här.
- Har Jane ett ärr? - Gå härifrån, tack.
Har hon ett månformat ärr?
Det finns grupper på nätet runtom i landet
och i hela världen.
Folk börjar äntligen se sammanhangen tack vare tekniken.
Men alla de här kvinnorna är på flykt eller döda.
Poängen är att det kommer tillbaka.
Det kommer att ge sig på din syster igen, liksom det gjorde med alla de här.
Fan!
Okej. Tack.
Ring Jane.
- Svara Jane. - Hej, det här är Jane...
- Spela in ditt meddelande... - Fan ta trafiken!
Jane, gå inte hem. Gå till en bar eller...
Fan också... Det kvittar vart du går, men gå bara inte hem.
Förlåt för att jag inte trodde dig.
Herregud!
Är det en pistol, eller är du glad att se mig?
In med dig. Du ska inte vara här.
Vad sysslar du med? Du får inte göra så.
Du kanske har glömt att jag upprätthålla lagen.
Grip mig då, konstapeln!
Inspektören.
Gissa vem som fick den största storyn på elvanyheterna.
Wow!
Ska du inte gratulera mig?
- Grattis. - Jag kunde inte ha gjort det utan dig.
Hon kan alienera över en miljon fans,
sin familj och polisen med lögnen som hon skapade.
En lögn i form av ett monster.
Polisen vet inte varför Jane ljög, men fallet är nerlagt,
och i rätten kommer en domare att besluta om hennes straff.
Bland åtalspunkterna finns falsk anmälan och hindrande av rättvisan.
Jane kommer att få dryga böter och en psykiatrisk utvärdering.
Domstolen kommer också att besluta om psykoterapi.
Det här verkar vara ett klassiskt fall av "sådan mor, sådan dotter".
Hennes oförmåga att skilja mellan verklighet och fantasi
kan bero på det oerhörda trauma som hennes mamma utsatte henne för.
Mamman led av psykisk sjukdom.
En del tror att det var ett utstuderat pr-trick,
medan andra ser det som den sorgliga och offentliga början på psykisk sjukdom.
Okej, sluta!
Jag klarar inte det här. Du måste gå ut ur bilen.
Du kan ta en buss där borta om fem minuter.
Bussen?
Du skyddar fan inte allmänheten!
Fan ta dig!
Nej, nej, nej...
Det är inte verkligt. Det är inte verkligt.
Nej... Nej!
Nej!
Hallå!
Nej betyder nej, ditt svin!
Okej, Jane. Det kommer att gå bra. Hjälpen är på väg.
Jag har ingen känsel i benen. Jag tror att den förlamade mig.
Försök att ligga stilla. Sjukvårdarna är på väg.
Du klarade det. Nu kommer alla att få se.
Kniven...
- Rör dig inte. - Jag tappade kniven.
- Va? - Bara kniven kan döda det.
Du måste döda det med kniven. Vilken kniv?
Jane!
Herregud, Jane! Hur är det med dig?
Jag är så otroligt ledsen!
- Såg du det? Du såg det, va? - Jane...
Vi måste döda det. Det kommer aldrig att sluta.
- Okej, men... - Vi måste döda det.
Men det ligger en död polis där nere, och du står på avsatsen hon föll från.
Nej... Jag gjorde inte det här.
- Hon försökte rädda mig. - Jag vet, jag vet.
Jag tror dig, det gör jag verkligen.
Men hela L.A.-polisen är på väg till det här taket.
Vi måste sticka!
Nu. Jag är verkligen ledsen!
Här...
Förlåt mig!
Kom nu. Okej...
Förlåt, förlåt!
Jag vet att medierna säger sjuka saker om mig just nu,
men jag knuffade henne inte. Hon försökte rädda mig,
och tills allt är utrett med polisen måste jag vara tyst ett tag.
Men fortsätt skicka meddelanden till mig och håll kontakt med varandra.
Fortsätt dela era berättelser och posta. Fortsätt använda hashtaggen.
#MONSTERÄRVERKLIGA
Berätta var ni slåss, så kommer jag och slåss med er.
En människojakt i södra delstaten i kväll.
Enligt polisen dog den omtyckta kvinnliga inspektören när hon föll,
eller snarare blev knuffad, från ett fyravåningshus
i centrala Los Angeles i morse.
Jakten har utvidgats från staden Los Angeles till delstaten och vidare.
Vi sänder live från presskonferensen.
I den sista bilen de stal fanns det två pistoler,
och vi vet att de nog vet att de är där.
Det ökar onekligen faran för de poliser som stöter på dem,
liksom civilpersoner.
MIN SYSTER BLEV ÖVERFALLEN I GÅR.
I MORGON JAGAR JANES ARMÉ MONSTER I MEXICO CITY.
Du är kanske lite nonchalant med hela på-rymmen-grejen.
Jag har peruk! Chilla.
Du är sinnesjuk om du tror att du smälter in med den peruken.
Fast hela grejen är väl sinnessjuk.
Vi kan bara göra det vi kan, syrran. Vi är så rövknullade vi kan bli.
- Åtminstone blir vi rövknullade ihop. - Det har jag inte gått med på!
- Vad du är äcklig! - Jag menade inte så.
- Det där är motbjudande. - Ta den!
- Twinkie-tvillingar. - Jag borstade precis tänderna.
Vi borde nog röra på oss snart, innan vi inte är välkomna längre.
Vi kan ge oss av i morgon bitti.
Jaha...
- Vart ska vi härnäst? - Spelar det nån roll?
Mexiko. Vet du, jag har aldrig varit i Mexiko.
Tror du verkligen att den där saken fortfarande...?
Hur länge måste vi gömma oss?
Spelar det nån roll?
Maka på dig.
- Jag fattar inte att jag äter den här. - Jo då. Kan du släcka?
Jag tror det är nyttigt om man bara äter en.
- Jag tror de använder äkta rörsocker. - Säkert!
.::TWA - Your Source Of Quality!::.