DETTA HAR HÄNT
-Vem fan… -Damien Darkblood, demondetektiv.
Jag hade sagt: "Ses i helvetet",
men något värre väntar dig.
Jag kan återställa dig på tronen. En ytbo med stor makt.
Knäböj för Ka-Hor!
Är ni båda kvinnor?
För att stoppa sequiderna behövde jag stoppa Rus.
Vart ska du?
Jag ska hämta min son.
Jag säljer mitt hus. Du säljer ditt.
Sov på saken.
Mina krafter, de krånglar inte bara längre.
Bråka inte med min familj.
Snälla, sluta.
Är allt bra?
SKRÄDDARE
Jaha, kliv in du bara.
Vad är fel, grabben?
Jag gjorde nåt hemskt, Art.
Okej.
Jag…
Jag hade inget val.
Jag tror inte att jag hade det. Men det spelar ingen roll.
Jag…
Jag dödade nån.
Han var besatt och det skulle sprida sig, men…
Han var oskyldig.
Det var inte hans fel.
Jösses, Mark.
Det är inte det värsta.
Jag gjorde det nästan igen.
Jag tänkte inte ens. Jag hade min hand runt hans hals
och jag ville döda honom eftersom han satte min bror i fara.
Men du gjorde det inte.
Nej, bara för att Oliver stoppade mig.
Han såg på mig som om han inte visste vem jag var.
Han var livrädd.
Jag är han, Art. Det hände till slut.
Du måste sprida mycket mer död och förstörelse
för att du ska bli som din far, Mark.
Du borde få tillbaka den här.
Jag förtjänar den inte längre.
Vem tror du aldrig kom hit och oroade sig för sina misstag?
Precis.
Att det plågar dig så här betyder att du inte är han
och du kommer aldrig att bli det.
Jag gick över gränsen.
Om jag var besatt och var på väg att skada människor
och enda sättet att stoppa mig var att…
Då hade jag tackat dig hela vägen till himlen.
Det finns en gräns.
Du tror att du har blivit värre,
men för mig är du fortfarande samma unge som kom in hit för några år sedan,
som ville göra världen till en bättre plats.
Men världen är inte så samarbetsvillig som du trodde.
Känner du att du inte kan bära dräkten längre?
Gör inte det då.
Jag kan inte vrida tillbaka tiden och göra det du gjorde ogjort.
Men när du är redo att minnas vem du var,
ett barn som bara gör sitt bästa,
kan jag åtminstone få dig att se ut som en.
Jag kände att vi skulle behöva färgerna igen,
så jag sydde den för ett tag sen.
Tack, Art.
Jag menar det.
Men det förändrar inte hur…
Förlåt.
Hej, Eve.
Nej, jag kan ta ett jobb.
Var?
De vedervärdiga kommer inte att friges.
Underrikets styre är över.
Lågorna här brinner med oöverträffad intensitet.
Och i evigheter har ert kött härdats
i vredens virvel.
Men det är bara ett eko av den storm som rasar inom mig.
Ni formas i lågorna.
Min sort är lågan.
Kom och möt mig en gång till.
Bryt era kroppar
mot Volcanikkas obevekliga vilja.
Låt de som inte kan förtäras av eld brinna igen.
Mina glödande klor
ska njuta av den korta lättnad som ert blod skänker.
Vi borde ha väntat och provat besvärjelsen en gång till.
Du hade väntat tills den här subban klyver planeten i två.
Jag trodde aldrig att du var feg, broder.
Antingen feghet eller visdom.
Man upptäcker oftast vilken för sent.
Låt oss ta reda på det tillsammans.
Varför kan ni inte kliva åt sidan som resten av er sort?
Varför måste ni göra det så svårt för er själva?
Mina magmanites är oändliga.
Jag kan enkelt frammana fler.
Den infernaliska tronen är min,
och att utmana mitt styre är att välkomna er undergång.
Du blandar dig i saker du inte förstår.
I kampen mellan eld och eld är vinnaren den som brinner starkast.
Se mig brinna.
På henne.
Kämpa!
Är det omfattningen av era krafter?
Min mäter sig med de djupaste avgrunderna i den här världen.
Kom igen.
Damien, som alltid lyckas du vända seger till nederlag.
Inte besegrad.
Tyvärr är du det.
Damien!
Bryr du dig om din bror? Synd.
Synd att jag bara kan döda dig en gång.
Är du allvarligt skadad?
Far gjorde värre saker på sin tid.
Din armé är inte så oändlig.
Inom kort kommer de fylla grottan och göra er till aska.
Bara prat. Patetiskt.
Ni ska se hur jag…
Tror du att du kan…
Ett mindre…
Inget kan…
Bara prat? Jag har knappt sagt ett ord.
Domina…
Nej!
Nej.
Och sen var det en kvar.
Jag trodde att vi hade en chans.
Så dumstridigt.
Berätta exakt hur maktlös du är.
Jag har ingen önskan att krossa det stora odjuret en tredje gång.
Säg till Satan
att jag är det stora odjuret nu.
Han…
Han är ingenting.
Jag beklagar, Domina.
Jag är här, Darkblood.
Jag behöver inte bli kallad.
Kaoset och mullret från er kamp ekade ända hit, till mitt tillhåll.
Jag har länge varit medveten om ditt nederlag.
Förlåt mig, mästare. Jag var inte stark nog.
Jag ångrar mycket.
Mitt tålamod är snart slut, Darkblood.
Läget blir värre och värre och dina planer har inte lett någonstans.
Min hunger är redan stillad, Darkblood.
Dessa rester är under min värdighet.
Jag förstår att situationen är svår.
Men du behöver inte vara så hatisk.
Förlåt. Ja, jag ska återställa dem.
Det kan ta tid eftersom mina krafter försvagas,
men det kommer att ske.
Tack, stora odjur.
Jag uppskattar klanen Darkbloods lojalitet.
Det är obefogat i mitt nuvarande tillstånd.
Din envisa uthållighet hedrar mig,
även om du redan har betalat ditt svek tiofalt.
Din systers vrede är en underbar sak.
Oroa dig inte, Domina.
Du får snart en ny chans att återställa mig till min tron.
Nej.
Vad sa du?
Det är meninglöst att försöka på samma sätt igen.
Volcanikka kanske inte ger oss tid att återhämta oss nästa gång.
Låt oss prova åkallelsen en gång till.
Det har aldrig fungerat.
Inte heller att möta henne på egen hand.
Din ritual är bristfällig.
Nej, inte bristfällig.
Vi har fortfarande blod kvar från Guardians brottsplats.
Jag var orolig
om besvärjelsen gavs större räckvidd
vad den hade kallat ner.
Men vi är desperata nu.
Vad var det?
Inte Omni-Man.
Sonen bär hans blod.
Damien Darkblood?
Vad är det här? Var är vi?
Underriket. Det ni kallar helvetet.
Är jag i helvetet? Nej.
Inte en chans.
Kallade på dig. Behöver din hjälp. Väldigt viktigt.
Jag var lite upptagen.
Invincible? Invincible?
Vad gjorde du med honom?
Tror du att jag skulle förvisa min enda livsdugliga värd?
Du höll på att förlora.
Jag är evig!
Men jag orkar inte längre uthärda det här fängelset.
Vänta? Vad gör du?
En lämplig värd har undgått mig alldeles för länge.
Jag måste förnedra mig själv
och nöja mig med en kvinna.
Vänta. Jag trodde…
Har du kunnat ta en kvinnlig värd när som helst
och valde att inte göra det? Jävlar.
Det här är inte så illa.
Inte illa alls.
Hur kom hon…
Mannen flög hit henne.
Förbannat.
Om bara den här hade krafter som…
Det här är Satan.
Satan, det här är…
Är det…
Är det Satan?
-Ja, men… -Okej.
Nej!
Släpp mörkrets herre!
Tog du mig inte till helvetet för att slåss mot Satan?
Nej.
Tillåt mig att förklara.
Förlåt.
Snälla.
Sånt våld är bara förspel för min sort.
Äckligt.
Ut. Nu.
Existerar helvetet?
Helvetet, demoner, Satan.
Allt är verkligt.
Inget av det, som du vet.
Sitt, är du snäll.
Cecil sa att du återvände hit efter att ha utrett min far,
men jag trodde inte…
Cecil förvisade mig hit för att dölja sanningen om far.
På samma sätt som du fördes hit.
Men tvärtom.
Förvisade du mig till helvetet?
Jösses…
En maktkamp rasar om Underriket.
Volcanikka, magmaniternas härskare,
störtade Satan från den infernaliska tronen.
Hon styr Underriket nu och måste besegras.
Va? Förväntar du dig att jag…
Jag mår inte bra just nu
och jag kan inte jobba för djävulen.
Är inte demoner skurkarna? Ta inte illa upp.
Låt inte vidskepelser från ytan fördunkla ditt omdöme.
Satan är inte ond.
Din värld är inte hotad av Satan.
Din värld existerar tack vare Satan.
Okej, vad?
Ytbor lever i sjätte åldern av existens,
omedvetna om de tidigare fem.
Ser du inte alla gigantiska monster som fortfarande består?
Är det inte på grund av strålning?
De är från den andra åldern.
Och de är lyckligtvis mindre varelser
än de gamla från den första åldern.
Satan och demonerna är från den femte åldern.
Vi talar inte om tredje åldern.
Okej. Du glömde den fjärde.
Byggde upp till i dramatiskt syfte.
Fjärde åldern var kaos.
I miljontals år styrde de vedervärdiga planeten.
Ovanför och under.
De är vidriga varelser, drivna av en evig hunger.
De kan inte dödas. De överlevde till den femte åldern.
Kriget mellan oss varade i eoner.
Det hotade planeten med förstörelse.
Demoner drev de vedervärdiga hit.
Till Underriket.
Fängslade dem. Höll dem svaga med tortyr.
Många dog för att göra det så.
Utan demonernas uppoffring
kunde människor aldrig bli vad de är idag.
Inga städer, inget språk. Ingen du.
Satan ledde demoner mot de vedervärdiga,
så att andra kan leva i fred.
Din sort är skyldig honom allt.
Tack, antar jag.
Vår uppoffring var inte helt osjälvisk.
Oändlig tortyr var redan vår grej.
Är vi djupt inne i jorden?
Ja.
Om jag vill ge mig av kan jag bara flyga uppåt?
Du skulle tröttna innan du når ytan. Antagligen dö.
Kanske.
Volcanikka hatar människor.
Hon vill släppa de vedervärdiga och skicka dem till ytan.
Det skulle betyda världens undergång.
Många, om inte alla, skulle dö.
Det finns andra hjältar som kan hjälpa.
Andra hjältar som inte är här.
Nej, du förstår inte.
Jag är fel kille för det här. Skicka hem mig.
Om inte Volcanikka och de vedervärdiga blir stoppade har du inget hem kvar.
Jag skulle bara göra det värre.
Det kan inte bli värre.
Sluta! Kan du sluta…
Sluta vrida mina ord mot mig. Allvarligt.
Situationen är också allvarlig.
Ursäkta.
Jag talar bara sanning.
Inga andra alternativ.
Skickar du hem mig om jag hjälper er?
Ja.
Jag tänker inte skada nån.
Lämna det till oss.
Vad ska jag göra?
Jag ska återställa klanen Darkblood.
Du ska hämta det som kommer att återställa mig.
De vedervärdiga, Volcanikka och magmanites
drev bort demoner och satte stopp för tortyren.
De vedervärdiga hålls i schack av Underrikets lågor,
men de återhämtar sig och kommer snart att fly
och hota allt liv under och ovan.
Där.
Ska vi ner där?
Satans smälta krona,
smidd av smärta och källa till styrka.
Volcanikka kastade ner den i den bottenlösa gropen.
Ingen i Underriket kan hämta den,
det är därför du är här.
Jag förväntade mig Omni-Man.
Din besvärjelse kunde inte skilja oss åt.
Min pappa är antagligen död.
Viltrumiterna dömde honom till avrättning.
Jag vet inte om jag borde beklaga eller gratulera.
Varför skulle han hjälpa er?
Han var inte din stora beundrare.
Jag trodde att jag kunde övertyga honom att rädda planeten,
att till och med han skulle förstå.
Hur tar vi oss till botten av en bottenlös grop?
Inte bottenlös, bara djup.
Då kan väl du hämta den?
Jag är inte dum.
Mäktig varelse vaktar kronan nedanför.
Självklart.
Låt oss få det överstökat.
Okej.
Spara på energin. Låt gravitationen hjälpa.
Fånga mig innan botten.
Det är inte tröttsamt, men visst.
Det här är lättare.
Om helvetet existerar, finns himlen också?
Inte vad vi vet.
Balansen människor pratar om finns inte.
Det finns ingen som räknar dina synder och dina dygder.
Är det dåliga nyheter?
Vänd på det.
Om världen hamnade på den goda sidan, då behövs inte balansen.
Bygg paradiset på jorden, inte ett inbillat paradis i himlen.
Jag har jobbat med din far många gånger.
Omni-Man ställde aldrig frågor, bara slog saker.
Det finns en detektiv inom dig, Invincible.
Eller så går jag igenom grejer
och det här stället jävlas med min…
Varför? Varför gör du så?
Vadå?
Det.
Vad?
Det där! Hjälmgrejen.
Varje gång du pratar försvinner den
och dyker upp när du är klar.
Jag talar tydligare utan hjälmen.
Tror du inte att jag kan höra dig när du har hjälm på dig?
Inte viktigt.
Okej, men varför?
Varför vad?
Varför gör hjälmen så? Det ser komplicerat ut.
Lägg till en mikrofon eller nåt.
Jag designade den inte.
Men den som gjorde det måste ha tänkt på det.
Och i vilken situation
måste du ta på och ta av hjälmen så snabbt? I en smygattack?
Min sort har alltid burit denna rustning,
vår teknologi kanske är främmande för dig.
Och vad är den gjord av? Demon-naniter?
Hur är det bättre än en hjälm?
Du kan ta av den och hålla den om du behöver.
Den ser cool ut.
Hela ditt samhälle ägnar sig åt att tortera onda varelser som hotar jorden
och du bryr dig om att se cool ut?
Det håller saker intressanta.
Okej, om du säger det.
Vem kommer ens på tanken med en indragen hjälm?
Det är konstigt.
Vad var problemet som det här var lösningen på?
Nära botten. Fånga mig.
Okej, det är rätt coolt.
Jag ser inget.
Kronan.
Du sa att det var nåt som vaktade den.
Kerberos skyddade en gång ingången till Underriket.
Kunde inte stoppa Volcanikka. Förvisades hit.
Den kanske tar en tupplur.
Vi skyndar oss och…
Är du okej?
Nej.
Jag tror att jag klarar det här. Men du…
-Oroa dig inte, jag fångar dig igen. -Vad?
Invincible?
Invincible!
Invincible…
Jag har dig!
Kolla. Den är inte så varm som den ser ut.
Gör inte om det.
Jag vill inte göra nåt av det här igen.
Hör du hemska ljud?
Nej. Borde jag det?
Klagandet upphörde. De vedervärdiga har snart återhämtat sig.
Det dröjer inte länge tills de flyr. Vi måste skynda oss.
Vi har din krona.
Nej!
Kronan är ömtålig.
Du sa att den var "smidd av smärta". Hur kan den vara ömtålig?
Tack, ytbo,
för att du återlämnade det som rättmätigt är mitt.
För eoner sedan
reste jag mig från den svarta aska från kaosets välde
och gjorde anspråk på den infernaliska tronen.
Jag smidde denna smälta krona
och fyllde den med de besegrades själar.
Med deras krafter rusande genom min kropp,
härskade jag över en era av fred
som Underriket aldrig tidigare hade sett.
Under årtusendena av mitt styre
gick ingen hungrig.
Vår art blev fet och mättad,
men också svag.
De vedervärdigas plåga
förbereder ingen för krig.
Vi måste hämta styrka från gamla tider.
Muskler som ger vika, ben som går av,
herraväldets glans.
Vi måste skaka dessa grottor med vår kraft
tills våra offer ber om nåd
krossade under våra fötter.
Ja, för fan!
Jag ser stor och elak ut.
Jag är så snygg.
Ja.
Jag är tillbaka.
Min herre.
Jag bugar inte för Satan.
Inte som du föreställde dig?
Nej.
Ytvärlden gjorde helvetet till en saga för att hålla människor goda,
men människor är goda utan det.
Jag vet inte.
Det gör du.
Vadå?
Du vet.
Varför är du annars en hjälte?
Varför hjälpa andra om andra inte är värda att hjälpa?
Talar du om dig själv?
Jag hjälpte dig att få kronan. Skicka tillbaka mig.
Det är svårt att vara god.
Ibland måste man välja minst av två ondska.
Demoner torterar vedervärdiga, världen är säker.
Demoner torterar inte vedervärdiga, alla dör.
Nej, det är skitsnack.
Det finns alltid ett sätt som inte involverar tortyr eller död.
Kanske.
Vi har inte hittat det sättet och världen kunde inte vänta.
Behöver hjälp en gång till.
Besegra Volcanikka, befria demoner, stoppa de vedervärdiga.
Snälla.
Det är dags.
Klanen Darkblood, var är min syster?
Domina…
Nej. Spara på styrkan.
Du kan inte gå i krig utan mig.
Jag måste.
De vedervärdiga är snart här. Det återstår lite tid.
Ta henne då.
Nej. Den tillhör dig nu.
Jag vet inte ens om jag kan lyfta den.
Snälla.
Var stark nog att fly från Underriket.
Starkaste bland oss.
Hur kan jag använda henne nu?
Far ville att du skulle ha henne.
Beastimagoria kallar på dig.
Jag tror på dig, broder.
Spöa den hemska subban.
Er tid är nära.
Ni kommer att förtära mänskligheten
och utplåna ytvärlden.
Och jag och mina magmanites
kommer att härska över den eldiga rike som ersätter den.
Ja. Res er.
Res er och ta er rättmätiga platser i den här världen.
Ta vad dessa demoner har förnekat er så länge!
Hallå, svavelandedräkt!
Jag har fått nog av din skit!
Är du äntligen redo att dö?
För Satan till Volcanikka!
Om hon faller följer de efter!
En ny leksak att stycka.
Jag ser fram emot att få smaka ditt blod.
Jag banar en väg för er, sen är det upp till er.
Det är över. Ge upp.
Och jag trodde att du var den smarta.
Passande att familjeklenoden gör slut på din familj.
Spelar ingen roll.
Stackars Damien.
Jag lekte med dig förut.
Jag gav dig hopp, så du skulle föra mörkrets herre till mig.
Tror du att jag lät dig och din klan överleva bara för skojs skull?
Nu har jag självaste Satan.
Det här är ditt sista äventyr.
Oroa dig inte.
Din död kommer snart att följas av miljontals fler
när de vedervärdiga dödar alla planetens ytbor
och förbereder den för mitt styre.
Jag kan inte låta dig göra det.
Och hur tänker du stoppa…
Hon tänkte döda dig. Och alla andra.
Även om Guardians eller nån lyckades stoppa henne,
hade folk dött.
Ja. Tack.
Invincible!
Kan vi stoppa henne från att komma tillbaka igen?
Det här är ingen seger.
Ni fördröjer bara det oundvikliga.
Jag ska inte glömma detta, ytbo.
Inte jag heller.
Mycket lättare än väntat.
Kalla på mig om hon kommer tillbaka.
Jag hade i alla fall inte sönder en dräkt till.
De vedervärdiga har återuppstått!
Backa. Jag…
Varsågod.
Så nära.
Gå.
Samla era bröder.
Säg åt dem att återuppta tortyren innan de vedervärdiga kan fly.
Vårt arbete måste fortsätta om den här världen ska överleva.
Du har min eviga tacksamhet, Invincible.
Du är mycket starkare än nån människa jag har träffat.
Jag är inte helt mänsklig.
Min far var viltrumit, en utomjording från en annan planet.
Utomjordingar från en annan planet.
Vem skulle tro att nåt sånt är möjligt?
Jag glömde hur mycket jag älskar det här ljudet.
Bra jobbat, broder.
Allt som återstår är att skicka hem Invincible.
Inte bara Invincible.
Du återbetalade din skuld och mer.
Du hör inte hemma här, Damien.
Det skadar inte att vårt folk har ögon och öron på ytvärlden.
Man vet aldrig när den sjunde åldern kan komma.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Vi står i skuld till dig, Damien Darkblood.
Gör oss stolta.
Det ska jag, min mästare.
Herregud!
Det blir den vackraste superbebisen någonsin.
Grattis.
Eller inte.
Jag vill inte det här, William.
Jag är inte redo att bli förälder.
Gud.
Det är första gången jag har sagt det högt.
Jag finns här för dig. Vad du än behöver.
Tack.
Har du berättat för Mark?
Inte än.
Du borde nog det, va?
Jag vet. Jag bara…
Jag har inte hittat rätt tillfälle.
Jag antar att ni inte…
Nej. Gud, nej.
Vi försökte inte.
Det hände bara. Vi använde skydd.
Mark är en superhjälte.
Undra om hans du-vet-vad också är superstarka.
Men det här handlar inte om honom.
Jag vill ha barn nån gång.
Jag tror att jag vill det, men inte nu.
Jag är inte redo…
Jag tror i alla fall inte det.
Du låter osäker.
Jag vet inte.
Jag älskar Mark, men…
Prata med honom då.
För Guds skull, prata med honom istället för mig.
Förlåt. Jag finns här för dig, raring.
Bra för dig, grabben.
Som du säkert har märkt,
har jag och Paul kommit varandra nära det senaste halvåret.
Vi såg er hångla.
Snälla, Oliver.
Vi har pratat mycket,
och vi vill båda ta vårt förhållande till nästa nivå…
Vi ska köpa ett hus tillsammans.
Och sälja det här.
Säljer du huset?
Du kan inte sälja huset, mamma. Var ska jag bo?
Ni ska båda bo hos oss.
Så länge ni vill.
Jag vill inte bo med Paul. Han är tråkig.
Oliver!
Men trevlig.
Men tråkig.
När ska du sälja det? Har du redan lagt ut huset?
Nej, självklart inte. Jag ville berätta för er båda först.
Jag kan inte tro det här.
Förlåt.
Du måste göra det som gör dig glad.
Paul är en toppenkille och jag… Jag är glad att du går vidare med honom.
Tack.
Jag får välja mitt nya rum först.
Mark?
Din mamma sa att du var här ute.
Hallå? Jorden anropar Mark.
Förlåt. Jag tänkte bara.
På vad?
Min mamma ska sälja huset och flytta ihop med Paul.
Och helvetet finns.
Vad?
Inte direkt.
De kallar det Underriket.
Satan och demoner torterar människor,
men de är inte människor.
Och det är tekniskt sett bra.
Det är lika konstigt som det låter.
Mår du bra?
Nej…
Jag mår inte bra.
Men det blir kanske bättre.
Det blir aldrig rätt läge för det här. Men…
Mark?
Herrejävlar.
Herregud.
Förlåt, Mark. Det här är det enda sättet. Vi behöver dig.
Kriget kommer.
Darkblood.
Volcanikka var nöjd med att leva i planetens innandöme i evigheter,
men nu vill hon föra krig på ytan? Varför?
Törst efter makt?
Det är mer än så.
Människorna har förargat henne.
Ta reda på vad det är och rapportera till mig.
Det känns som om mitt brända kött
åter måste få möta solens varsamma värme.
Jag var rädd för det här.
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Jeni Orimalade